ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6272/21 Справа № 173/1789/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Лариса Володимирівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- 

ВСТАНОВИЛА:

       У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 .
       Позивачка та її брат ОСОБА_1 є спадкоємццями після смерті ОСОБА_3 . 
       Після смерті матері вони домовились поділити спадкове майно порівну.
        ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері, але протягом всього часу між ним та позивачкою виникають спори з приводу розподілу земельної ділянки, розташованої на території Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка в тому числі входила до складу спадщини.
       В 2020 році ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса за консультацією про можливість прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску нею строку на прийняття спадщини.
       У зв`язку з чим, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 .
       Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року позовні вимоги — задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_3 , тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду. Також вирішено питання судових витрат.
       Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
        ОСОБА_2 , відповідно до ст. 360 ЦПК України, подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.
       Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду — скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу.
       Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, яка складається з майна належного померлій.
       05 жовтня 2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікової Л.В., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
       Постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікової Л.В., від 05 жовтня 2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача існували поважні причини, які були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подання заяви про прийняття спадщини, тому дійшов до висновку про задоволення позову.
       Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
       Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
       Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
       Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
       Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
       Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини і лише особисто.
       Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
       Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
       За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. 
       Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України, строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 25 червня 2015 року.
       Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
       Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
       У постанові Верховного Суду по справі № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року визначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
       Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.
       При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
       Так, позивач позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки з 21.12.2014 року вона перебувала в пологовому будинку, де ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину. Дитина народилась з пороком розвитку – гідронефроз правої нирки. З 01.02.2015 року по 10.02.2015 року вона з дитиною перебувала в стаціонарному відділенні в Обласній дитячій лікарні м. Дніпро. З 16.03. по 27.03.2015 року її дитині зроблена операція на нирці. 19 травня 2015 року після звернення до лікаря-уролога Обласної дитячої лікарні м. Дніпро дитині було призначене лікування. З 09.06.2015 по 15.06.2015 року вона з дитиною перебувала на стаціонарному лікуванні в Обласній дитячій лікарні м. Дніпро. 
       Зазначені обставини дійсно підтверджуються обмінною карткою пологового будинку та виписками з медичних карток стаціонарного хворого. Однак дана обставина не свідчить про категоричну неможливість позивача звернутися до нотаріуса, оскільки вона не безвідривно знаходилася з дитиною на стаціонарному лікуванні і окрім цього не була позбавлена можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини, скориставшись послугами поштового зв`язку.
       Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікової Л.В., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину лише 05 жовтня 2020 року, тобто, через 5 років після смерті матері ОСОБА_3 ..
       Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
       Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
       Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 656/399/19 (провадження № 61-633св20).
       На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув та у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Л.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
       Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 261 грн. 21 коп.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
       Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
       У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Лариса Володимирівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини — відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 21 коп.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова