УХВАЛА

20 липня 2021 року 
Київ
справа №815/5165/15
адміністративне провадження №Зі/9901/66/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., розглянув в порядку письмового провадження заяву представника Непідприємницького товариства Відкритий недержавний Пенсійний фонд «Перший національний відкритий Пенсійний фонд» адвоката Антощук Аліни Олександрівни про відвід суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. від участі у розгляді справи №815/5165/15 за позовом Непідприємницького товариства Відкритий недержавний Пенсійний фонд «Перший національний відкритий Пенсійний фонд» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ   «ІМЕКСБАНК» Северин Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПАТ    «ІМЕКСБАНК» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2020, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020, замінено стягувача ВНПФ «Перший національний відкритий пенсійний фонд» на його правонаступника за договірним зобов`язанням - НПФ «ВСІ».
15.01.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020.
15.01.2021, за результатами автоматизованого розподілу судової справи, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Стеценко С.Г., судді: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 16.01.2021, на підставі службової записки судді-доповідача Стеценко С. Г. від 16.01.2021 № 131/0/64-21 про здійснення повторного автоматизованого розподілу касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі № 815/5165/15 (провадження №   К/9901/1611/21), одержаної 15.01.2021, шляхом передачі раніше визначеному судді-доповідачу у справі Коваленко Н. В., призначено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021 касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Коваленко Н.В., судді: Берназюк Я.О., Желєзний І.В.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.03.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020.
12.07.2021 до Касаційного адміністративного суду надійшла заява представника Непідприємницького товариства Відкритий недержавний Пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» адвоката Антощук Аліни Олександрівни про відвід суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. від участі у розгляді цієї справи.
В обґрунтуванні заявлених відводів заявниця посилається на те, що судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., Берназюк Я.О., Желєзний І.В., розглядаючи подану в цій справі касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017, ухилилися від розгляду клопотань про заміну сторони позивача його правонаступником, однак розглянули заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, чим, на її думку, допустили дії, які свідчать про надання переваг відповідачу та дискримінацію сторони позивача.
Заявниця вважає, що такі обставини більш ніж переконливо свідчать про намір Верховного Суду, не дивлячись ні на що, в тому числі й на численні, на її думку, порушення процесуального закону, розглянути безпідставну касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, провадження за якою, на її переконання, відкрито за відсутності на те правових підстав.
У заяві про відвід наводяться доводи й про те, що Верховним Судом, при здійсненні підготовки до розгляду касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017, було порушено вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, не з`ясовано дійсний склад учасників справи і не вирішено клопотань позивача, натомість розглянуто клопотання відповідача.
Підстави для відводу суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. заявниця вбачає й у імовірному корупційному впливі невстановлених осіб (невстановленої особи) на склад суду з метою безпідставного розгляду судом касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, яке наразі вже закінчено з підстав скасування рішення суду.
Заявниця зазначає, що про існування підстав для відводу колегії суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. їй стало відомо 10.07.2021, тобто в дату ознайомлення із змістом ухвали від 07.07.2021, у якій суд, на її переконання, наводить недостовірні відомості про дотримання законодавства.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 заяву представника Непідприємницького товариства Відкритий недержавний Пенсійний фонд «Перший національний відкритий Пенсійний фонд» адвоката Антощук Аліни Олександрівни про відвід суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. від участі у розгляді справи №815/5165/15 визнано необґрунтованою, справу № 815/5165/15, разом із заявою про відвід, передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС   України, для розгляду заяви.
За результатами автоматизованого розподілу від 19.07.2021 заяву представника Непідприємницького товариства Відкритий недержавний Пенсійний фонд «Перший національний відкритий Пенсійний фонд» адвоката Антощук А.О про відвід суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. передано для вирішення судді Чиркіну С.М.
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
За приписами частини десятої статті 40 КАС України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.
Перевіривши підстави зазначені в заяві про відвід суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. судом встановлено таке.
Частинами першою-третьою статті 39 КАС України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.
Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.
Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Надаючи оцінку доводам заяви Антощук А.О. стосовно порушення суддями принципу рівності сторін та допущення, на її думку, дискримінації у зв`язку з нерозглядом клопотання про заміну сторони позивача правонаступником й розглядом клопотання відповідача стосовно зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд виходив з наступного. 
За приписами статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Проте, заявниця не зазначила які конкретно переваги чи привілеї та за якими саме ознаками були надані тій чи іншій стороні цього процесу, у яких діях суду це виразилось і не надала на підтвердження цього жодних доказів. Не вказано у заяві й того, які саме конкретні права сторони позивача і яким чином були обмежені.
Водночас ухвалою Верховного Суду від 25.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зупинення виконання судових рішень.
Тобто, жодних переваг чи привілеїв у зв`язку з вирішенням клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень відповідач не отримав, тоді як обсяг прав позивача щодо виконання оскаржуваних судових рішень, а також його процесуальне становище жодним чином не змінилися, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати, що він зазнав негативних наслідків, а суд діяв упереджено і не об`єктивно.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, суд вважає, що доводи, наведені у заяві представника позивача про відвід суддів не свідчать про наявність передбачених процесуальним законом підстав для її задоволення, оскільки, заявницею не наведено обставин, які ґрунтуються на доказах, які б безпосередньо свідчили про пряму чи опосередковану заінтересованість суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. у результаті розгляду цієї справи, а також інших підстав, передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б унеможливлювали участь у розгляді цієї справи вказаними суддями та викликали необхідність їх відводу.
Отже вказані вище підстави не можуть зумовлювати відвід суддів від участі у розгляді цієї справи, оскільки є необґрунтованими та не підтверджені доказами.
Водночас суд критично оцінює посилання заявниці на певні процесуальні рішення суддів, а саме - постановлення ухвали про відкриття провадження у цій справі, оскільки такі обставини, в силу прямої (імперативної) вказівки процесуального закону (частина четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України) не можуть бути підставою для відводу.
Не є підставою для відводу суддів й посилання заявниці на необґрунтований, на її думку, характер касаційної скарги, оскільки оцінка наведеним у ній доводам та аргументам буде надана судом під час розгляду справи у межах повноважень суду касаційної інстанції, встановлених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.
Водночас і посилання заявниці, як на підставу для відводів, на наявність, на її переконання, імовірного корупційного впливу певних осіб (особи) на склад суду, його можливу зацікавленість у розгляді цієї справи, оскільки такі обставини засновані на її суб`єктивних припущеннях.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Водночас особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").
ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті шостої Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").
За таких обставин, вказані у заяві про відвід підстави для відводу суддів не свідчать про упередженість або необ`єктивність суддів, пряму чи опосередковану зацікавленість в результаті розгляду справи. Інформація зазначена в заяві фактично відображає особисту позицію позивача побудовану на припущеннях про існування суб`єктивних обставин, які начебто можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість суддів при розгляді справи. Проте наведені припущення, не підтверджені належними і допустимими доказами.
Що ж стосується аргументів заяви про порушення судом вимог процесуального закону при здійсненні підготовчих дій у цій справі за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017, то такі підстави у ракурсі як об`єктивного, так і суб`єктивного підходів до встановлення наявності упередженості суду (суддів), не зумовлюють підстав для відводу.
Оскільки, дії щодо підготовки до розгляду цієї справи вчинялись лише суддею - доповідачем, і це само по собі виключає можливість відводу усієї колегії суддів з цих підстав, та такі дії були вчинені у повній відповідності процесуальному закону й у тому обсязі, який був необхідний для належного розгляду касаційної скарги з урахуванням конкретних обставин, а тому не можуть свідчити про наявність підстав для відводу. При цьому, заявниця посилається на дії, які здійснювалися судом щодо підготовки до розгляду іншої касаційної скарги відповідача, поданої у межах цієї ж самої справи, яка вже розглянута Верховним Судом по суті вимог скаржника і за наслідками касаційного розгляду справи прийнято постанову, тобто її розгляд касаційним судом уже завершено.
Отдже вимоги заяви про відвід  зводяться до переоцінки рішень суду принятих  в межах цієї ж справи, однак за іншою касаційною скаргою відповідача.
Крім того заявниця не обґрунтувала наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями, вчиненими Верховним Судом щодо підготовки до розгляду касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017, та підставами для відводу суддів, які визначені автоматизованою системою для розгляду іншої касаційної скарги на інші судові рішення, а саме - касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020.
Незгода із діями, які були вчинені у межах підготовки справи до касаційного розгляду за іншою касаційною скаргою відповідача, за наслідками яких Верховним Судом була постановлена ухвала про закінчення підготовчих дій та призначення справи до розгляду, фактично свідчить про незгоду із цим процесуальним рішенням Суду, що, в силу прямої (імперативної) вказівки процесуального закону (частина четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України), не може зумовлювати відводу судді.
За таких обставин, у даному випадку заявницею не наведено, а Верховним Судом не встановлено обставин, які ґрунтуються на доказах, які б ставили під сумнів об`єктивність суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. при розгляді цієї справи, а також могли б свідчити про пряму чи опосередковану заінтересованість цих суддів у результаті розгляду справи, їх упередженість. З матеріалів заяви та наведених у ній аргументів не вбачається наявності й інших підстав, передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б унеможливлювали участь у розгляді цієї справи вказаними суддями та відповідно відсутні підстави для їх відводу.
Отже Суд дійшов висновку, що відсутні докази, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддями Коваленко Н.В., Берназюком Я.О., Желєзним І.В. як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", відповідно відсутні підстави для їх відводу
Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, Суд
УХВАЛИВ :
У задоволенні заяви представника Непідприємницького товариства Відкритий недержавний Пенсійний фонд «Перший національний відкритий Пенсійний фонд» адвоката Антощук Аліни Олександрівни про відвід суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. від участі у розгляді справи №815/5165/15 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін