УХВАЛА

22 липня 2021 року 
Київ
справа №240/3951/20
адміністративне провадження №К/9901/24702/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів – Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду 16 листопада 2020 року
у справі  №240/3951/20 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди, -
УСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду 16 листопада 2020 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року залишено без змін.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, скаржник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 повернуто скаржнику у зв`язку із неусуненням недоліків касаційної скарги, а саме – несплатою судового збору.
06 липня 2021 року касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 повторно надійшла на адресу Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 подана без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову 16 листопада 2020 року, повторна касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 надійшла до суду 06 липня 2021 року, тобто без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання. 
Разом із касаційною скаргою Військовою частиною НОМЕР_1 подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування зазначеної заяви, відповідачем зазначено, що 14 грудня 2020 року військовою частиною НОМЕР_1 до Верховного Суду було подано касаційну скаргу на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі №240/3951/20 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі № 240/3951/20.
Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2020 року касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Військова частина НОМЕР_1 надіслала на адресу Верховного Суду клопотання від 12 січня 2021 року про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Ухвалою від 01 лютого 2021 року Верховний Суд відмовив військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернув касаційну скаргу скаржнику.
Для подання повторної касаційної скарги військовій частині НОМЕР_1 необхідно було сплатити судовий збір. Оскільки, у відповідача були відсутні кошти на оплату судового збору, він не міг вчасно подати касаційну скаргу.
30 червня 2021 року позивач повторно звернувся до Верховного Суду, сплативши судовий збір.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень скаржник зазначає про неможливість подання повторної касаційної скарги у зв`язку із відсутністю коштів на сплату судового збору.
Разом з тим, сплата судового збору є обов`язком скаржника, а тому невиконання цього обов`язку, а також зловживання іншими процесуальними правами не може вважатися об`єктивною причиною пропуску строку.
Також, суд зазначає, що законодавством передбачено право, а не обов`язок суду щодо звільнення сторони від сплати судового збору. Крім того законодавець ставить у залежність право суду звільнити від сплати судового збору саме враховуючи майновий стан сторони.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Також Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. 
Сукупність цих обставин свідчить про допущення позивачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного  оскарження є неповажними.
Отже, позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже позивачу необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням Військовій частині НОМЕР_1 строку для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаного клопотання.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне встановити строк на усунення недоліків касаційної скарги, надавши позивачу строк тривалістю десять днів з моменту отримання даної ухвали.
Керуючись статтями 329, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску Військовою частиною НОМЕР_1 строку на касаційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду 16 листопада 2020 року у справі №240/3951/20.
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду 16 листопада 2020 року у справі №240/3951/20 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання   та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                         В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                             Н. А. Данилевич

                                                                                                                     Н. В. Шевцова