ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2021 року                               м. Херсон

номер справи: 766/17787/17
номер провадження № 22-ц/819/1605/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач)  Склярської І.В., 
суддів: Пузанової Л.В., 
Чорної Т.Г., 
секретар Автонагова Ю.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області в складі судді Прохоренко В.В. від 16 червня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно договору поточного рахунку від 27.11.2014, укладеного між ним та ПАТ «Златобанк», на його ім`я було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , на який Приватним підприємством «Віатранс», на виконання договору позики, у цей же день зараховано грошові кошти.
Станом на 13.02.2015 року залишок на рахунку складав 191984,00 грн.
На підставі Постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних – виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 лютого 2015 року № 30 щодо запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк». Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено з 14 лютого 2015 року.
08.04.2015 року відповідачем було прийнято наказ №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів», яким визнано нікчемними транзакції та правочини (договору), через яких зазначено транзакцію від 27.11.2014 року щодо зарахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Златобанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів, залишок на рахунку 191984,00 грн.
На виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.05.2015 року, Фонд з 20.05.2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку, для отримання яких вкладники АТ «Златобанк» можуть звертатися до установ банку-агента Фонду АТ «Ощадбанк».  
На звернення позивача, останній отримав відповідь від 28.05.2015 року за №650, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не включив його до реєстру вкладів, у зв`язку із здійсненням відповідачем на підставі ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів   фізичних осіб» перевірки правочинів щодо зарахування коштів на поточні рахунки позивача.
Відповідач так і не надав Фонду інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіну Марину Анатоліївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» в розмірі 191984,00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії - закрито.
Роз`яснено позивачу, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду Херсонської області, як незаконную.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана ухвала порушує його доступ до правосуддя, оскільки з зазначеним позовом він вже звертався до Херсонського окружного адміністративного суду, ухвалою якого провадження у адміністративній справі було закрито, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а також до Господарського суду міста Києва, ухвалою якого відмовлено у прийнятті позовної заяви виходячи з суб`єктного складу осіб у спорі та заявлених позовних вимог. Також, зауважив, що спори між судами про підсудність не допускається, згідно ст. 32 ЦПК України, та враховуючи викладене суд повинен був постановити ухвалу про передачу справи за підсудністю до Херсонського окружного адміністративного суду.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. 
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу, не перешкоджає перегляду судового рішення.
Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, дійшов наступного висновку. 
З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «ЗЛАТОБАНК» укладено договір поточного рахунку, згідно якого позивачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , на який ПП «Віатранс», на виконання договору позики, у цей же день зараховано грошові кошти.
Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 12.05.2015 № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99, "Про початок процедури ліквідації АБ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АБ "Златобанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, період з 13 травня 2015 до 12 травня 2016, включно.
03.06.2015 ОСОБА_1 отримав відповідь від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" від 28.05.2015 про те, що Фонд не включив ОСОБА_1 до реєстру вкладників, у зв`язку із здійсненням відповідачем на підставі ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірки правочинів щодо зарахування коштів на поточному рахунку ОСОБА_1 .
З цього часу ОСОБА_1 розпочав звернення до судів за захистом свого порушеного права вкладника.
Із змісту частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб`єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.
03 серпня 2016 року Херсонський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінської В.І., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається. Зазначено про розгляд справи в порядку господарського судочинства. Ухвала суду набрала законної сили (а.с. 37-38).
21 вересня 2016 року ухвалою Господарського суду м. Києва відмовлено ОСОБА_1 у прийняття позовної заяви до  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського В.І., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  про  визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії. Ухвала набрала законної сили. Зазначено про непідвідомчість спору господарським судам (а.с. 39-42).
13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду з вищезазначеним позовом та в якому просив суд зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіну Марину Анатоліївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» в розмірі 191984,00 грн., за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 1-4).
17 жовтня 2017 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії. Суд роз`яснив позивачу про необхідність звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства (а.с. 6).
26 грудня 2017 року постановою Апеляційного суду Херсонської області ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 31-32).
16 червня 2021 року оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії, закрито. Суд роз`яснив позивачу, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 169-170). 
Закриваючи провадження у вказаній справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції адміністративних судів України. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові №461/2035/17 від 26.11.2020 дійшла висновку, що Фонд є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів (п. 41).
Схожі за змістом висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 (провадження № 11-126апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16 (провадження  № 11-409апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 554/22/18 (провадження № 14-81цс19). Аналогічні висновки підтверджені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц (провадження № 14-180цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 752/17889/17-ц (провадження № 14-239цс19) та від 15 січня 2020 року у справі № 334/452/18 (провадження № 14-527цс19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №461/2035/17 зроблено висновок, що заявлені позивачами позовні вимоги, які за своєю природою випливають зі спору щодо правильності нарахування та виплати ФГВФО коштів за відповідним вкладом в межах гарантованої суми відшкодування, є вимогами саме до ФГВФО, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Отже, спір стосовно права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 тис. грн (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 Закону не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно-правовим і пов`язаний із виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, як наявність ухвали суду адміністративної юрисдикції так і наступне.
Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені у Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (ст. ст. 8, 10).
Ця норма кореспондує з нормою Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), яка міститься в статті 6 «Право на справедливий суд».
При цьому Конвенція покликана гарантувати не теоретичні й ілюзорні, а практичні й ефективні права (див., mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) у справі «Метьюз проти Сполученого Королівства» («Matthews v. the United Kingdom») [GC], заява № 24833/94, п. 34); право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення у справі «Беллє проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94, п. 36).
Ці міркування набувають особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» («Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany», заява № 42527/98, п. 45) та рішення у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії» («Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania»), заява № 76943/11, п. 86).
Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції; ціль Конвенції – гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» («Multiplex v. Croatia»), заява № 58112/00, п. 45, та «Кутіч проти Хорватії» («Kutic v. Croatia»), заява № 48778/99, п. 25).
Матеріали справи достовірно свідчать про звернення позивача з такими ж позовними вимогами до суду адміністративної юрисдикції.
Зміна судової практики щодо юрисдикційної підсудності спорів стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, з урахуванням вищенаведених обставин звернень до суду адміністративної та господарської юрисдикції, не може стати для ОСОБА_1 перешкодою у розгляді його позову, заявленого у жовтні 2017 року, враховуючи також те, що з цього часу він мав очікувані сподівання на розгляд його позову, а не закриття провадження у справі через три з половиною років. 
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню за вищенаведених підстав; справа підлягає передачі для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2021 року, скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 19 серпня 2021 року.

Суддя                          І.В. Склярська