ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року	                        Львів	Справа № 380/3935/20 пров. № А/857/8151/21 	

   Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю.,
представника відповідача                                      Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву адвоката Мельник Лесі Ярославівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі № 380/3935/20 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - в.о. начальника Львівської митниці ДФС, голова комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Антоняк Роман Михайлович, про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

                                                  В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ Львівської митниці ДФС за підписом в.о. начальника Львівської митниці ДФС, голови Комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Романа Антоняка від 17.04.2020 № 206-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити його на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС;
- стягнути з Львівської митниці ДФС на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.04.2020 по день поновлення на посаді;
- визнати протиправною бездіяльність Львівської митниці ДФС щодо невжиття заходів з забезпечення його переведення на роботу до правонаступника Львівської митниці ДФС, - Галицької митниці Держмитслужби, у зв`язку зі звільненням з причини реорганізації Львівської митниці ДФС, та зобов`язати Львівську митницю ДФС забезпечити його переведення на посаду головного державного інспектора відділу № 1 митного поста «Краковець» Галицької митниці Держмитслужби, а за її відсутності - на іншу рівнозначну посаду у Галицькій митниці Держмитслужби;
- визнати протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби щодо не пропонування вакантної посади та не переведення його на вакантну посаду у Галицькій митниці Держмитслужби, що відповідає його кваліфікації, або нижчу посаду за згодою останнього, та зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби запропонувати йому вакантну посаду та перевести (призначити) його на посаду головного державного інспектора відділу № 1 митного поста «Краковець» Галицької митниці Держмитслужби, а за її відсутності - на іншу рівнозначну посаду у Галицькій митниці Держмитслужби;
- стягнути з Львівської митниці ДФС на його користь відшкодування моральної шкоди, завданої її протиправними діяннями та рішеннями, у розмірі 25 000 грн;
- стягнути з Галицької митниці Держмитслужби на його користь відшкодування моральної шкоди, завданої її протиправними діяннями та рішеннями, у розмірі 25 000 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано наказ в.о. начальника Львівської митниці ДФС, Голови комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Р. Антоняка від 17.04.2020 № 206-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС з 23.04.2020.
Стягнуто з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 113 899 грн 46 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 12 440 грн 51 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, допущено до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року в адміністративній справі № 380/3935/20 - без змін.

Також додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.
Стягнуто з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 3000 грн. У решті вимог про присудження судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 2000 грн - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року в адміністративній справі № 380/3935/20 - без змін.

13 липня 2021 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява адвоката Мельник Л.Я., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі № 380/3935/20 у розмірі 2500 грн.

Представник відповідача подав заперечення на вказану заяву, у якому вказав, що вказана в заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сума не співмірна з розміром заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу. Також не є співмірною із категорією цієї справи підготовка і подання відзиву на апеляційну скаргу та сума гонорару, оплаченого за його написання. Підготовка відзиву на апеляційну скаргу не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже адвокат був обізнаним про позицію позивача, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Крім того, представник позивача не надала жодного доказу на підтвердження того, що гонорар є розумним та відповідає зазначеній сумі (2500 грн), при тому, що розмір гонорару не відповідає об`єму роботи і вимогам щодо принципів його визначення.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за відсутності позивача та/або його представниці.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти вимог заяви, вважає, що позивачем взагалі не надано до суду належних доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката; також підтримав вимоги заперечення на вказану заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке. 

Згідно з пунктом третім частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу представником позивача було заявлено в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції 07 липня 2021 року, а заява ухвалення додаткової постанови щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з доказами їх понесення в суді апеляційної інстанції подана до суду електронною поштою 12 липня 2021 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Мельник Л.Я. було укладено договір про надання правової допомоги від 08 травня 2020 року № 08/05/20-1 та додатковий договір до вищевказаного договору за № 1 від того ж числа.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представник позивача надала до суду:
- копію меморіального ордера від 01.07.2021 № @2РL510317 на суму 2500,00 грн;
-           копію акта передачі/приймання наданих послуг від 09.07.2021 № 09/07-08/05/20-1, згідно з яким позивач та Адвокатське об`єднання «ЕМЕЛ Партнерс», головою й учасником якого є адвокат Мельник Л.Я. , склали цей Акт про те, що Об`єднанням відповідно до умов Договору № 08/05/20-1 про надання правової допомоги від 08.05.2020 та Додаткового договору № 1 від 08.05.2020 до нього належним чином надано правову допомогу у Восьмому апеляційному адміністративному суді в справі № 380/3935/20 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними діянь та рішень, зобов`язання вчинити дії, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
А саме Об`єднанням було здійснено:
- підготовку і подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу (сумарно витрачено 2 години часу);
-           представництво інтересів Клієнта у судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді в справі № 380/3935/20 (сумарно витрачено 1 годину часу).
Вартість наданої правової допомоги становить 2500,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд, з урахуванням вимог заперечення на заяву щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 р. у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи що надані адвокатом позивачу послуги в апеляційній інстанції базуються на попередніх послугах, зокрема, підготовленому позові, а також на базі рішень суду першої інстанції, враховуючи те, що з п`яти заявлених до відповідача вимог судом першої інстанції було задоволено три (що залишено без змін судом апеляційної інстанції), колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та пропорційним щодо кількості заявлених та задоволених позовних вимог щодо Львівської митниці ДФС (2500 грн : 5 Ч3 = 1500 грн).

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі Львівської митниці ДФС в розмірі 1500 грн. 

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення вимог заяви представника позивача.

Керуючись статтями 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Мельник Лесі Ярославівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі № 380/3935/20 задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в адміністративній справі № 380/3935/20, якою стягнути на користь ОСОБА_1 (81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (ЄДРПОУ 39420875, вулиця Костюшка, 1, місто Львів, 79000) 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Додаткова постанова в повному обсязі складена 26 липня 2021 року.