ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 
04 серпня 2021 року    
м. Харків
справа № 638/13341/17
провадження № 22-ц/818/1816/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариства з обмежено відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ», Приватної фірми «ІНВЕРКОМ»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмежено відповідальністю « СІ-ПІ-ЕМ», Приватної фірми «ІНВЕРКОМ» про визнання майнових прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року, в залі суду в м Харкові, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. 

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона, на підставі Договору про участь у будівництві, є учасником спільної діяльності, яка здійснюється на основі об`єднання вкладів учасників без створення юридичної особи (просте товариство), відповідно до ст. 1130 - ст. 1143 Цивільного кодексу України.

Договір про спільну діяльність №31/03/01 від 31.03.1998, що діє в редакції від 01.10.2013 року взятий на облік в Київський ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області як окремий суб`єкт господарювання.

Сторонами Договору про спільну діяльність від початку були ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» - керуючий спільною діяльністю, з одного боку, компанія «Ацтека Девелопмент ЛТД» та інші учасники спільної діяльності, які приймають участь у спільній діяльності на підставі Договорів про участь у будівництві, та договорів про дольову участь у будівництві, з іншого боку (преамбула та п.3.1.Договору про спільну діяльність). На підставі угоди про передачу функцій керуючого спільною діяльністю від 16.09.2013 в спільну діяльність було залучено нового учасника - ТОВ «Сі-Пі-Ем», та передано йому функції керуючого спільною діяльністю за Договором про спільну діяльність та функції Забудовника за Договорами про участь у будівництві та Договорами про дольову участь у будівництві.

Відповідно до п. 1.1, 3.1 Договору про участь у будівництві №121 від 09.10.2007,ТОВ «Сі-Пі-Ем» - Забудовник здійснює будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою по АДРЕСА_1 , а Позивач (учасник) приймає фінансову участь у будівництві шляхом внесення внеску в сумі 562663,00 гривень.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору про участь у будівництві ТОВ «Сі-Пі-Ен» - Забудовник зобов`язався в строк до 2-го кварталу 2009 з належною якістю побудувати та здати в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за вказаною адресою та передати власність позивача (учасника) одну квартиру з 2-х кімнат загальною площею орієнтовно 71,1 кв. м., розташовану на 12-му поверсі.

Обов`язок щодо внесення вкладу учасником було виконано позивачем в повному обсязі, що підтверджується довідкою та квитанціями. Таким чином, позивач повністю виконав свої договірні зобов`язання та набув майнових прав на обумовлені договором про участь у будівництві об`єкти нерухомості.

Однак, забудовник - ТОВ «Сі-Пі-Ем» до теперішнього часу будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за вказаою адресою, не здійснив.

На думку позивача, така бездіяльність відповідача порушує права позивача, який правомірно очікує на отримання матеріальних благ за Договором про участь у будівництві.

Відповідачем ТОВ «Сі-Пі-Ем» не вживається жодних заходів спрямованих на виконання зобов`язань перед позивачем за договором про участь у будівництві, зокрема не отримано дозвіл на будівництво, не вживаються заходи з охорони та збереження вже зведених будівельних конструкцій. Строк будівництва неодноразово продовжувався.Позивачем зазначено, що внаслідок бездіяльності відповідача строки введення в експлуатацію житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за вказаною адресою давно порушені, а позивачем не набуто належне йому право власності на об`єкти нерухомості.

Останній строк завершення будівництва - 31.12.2015 визначений рішенням Харківської міської ради Харківської області № 1467/14 від 26.02.2014, минув.

Право власності на об`єкт незавершеного будівництва (багатоповерховий житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою), розташований на земельній ділянці, площею 0,4168 га, кадастровий номер 6310136300:07:006:0016 за вказаною адресою було зареєстровано 04.09.2017 приватним нотаріусом Малаховою Г.І. ХМНО за відповідачем ПФ «Інверком» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі технічного паспорту від 15.08.2017.

Вищевказана реєстрація права власності проводилась без повідомлення позивачки як учасника в будівництві, що фактично позбавило її майнових прав. На даний час рішенням 16 сесії 7 скликання Харківської міської ради Харківської області від 08.11.2017 № 802/17 « Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів та припинення права користування земельними ділянками» було затверджено документацію із землеустрою для будівництва об`єктів особам, зазначеним у додатках 1,2.

У відповідності з п. п.9, 9.1 додатка 1 до вищевказаного рішення Харківської міської ради Харківської області ПФ «Інверком» надано в оренду до 31.12.2019 земельну ділянку із земель територіальної громади м. Харкова, площею 0,4168 га ( кадастровий номер 6310136300:07:006:0016) за рахунок земель житлової та громадської забудови для завершення будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за вказаною адресою.

Внаслідок бездіяльності відповідача ТОВ «Сі-Пі-Ем» строки введення в експлуатацію І житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною стоянкою за вказаною адресою давно порушені, а позивачем не набуто належне йому право власності на об`єкти нерухомості.

У зв`язку з чим позивач в остаточній редакції позовних вимог просив визнати майнові права, що виникають з договору про участі у будівництві 121 від 09.10.2007 на квартиру з двох кімнат, загальною площею 71,1 кв.м. на 12 поверсі з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою № 18 на земельній ділянці кадастровий номер 6310136300:07:006:0016 по АДРЕСА_1 .
       
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року  провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Товариства з обмежено відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» про визнання майнових прав – закрито.  Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватної фірми «ІНВЕРКОМ» про визнання майнових прав – залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині залишення без задоволення позовних вимог до Приватної фірми «ІНВЕРКОМ» про визнання майнових прав - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі посилається на ті ж самі обставини, що викладені у позовній заяві. Вказує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується лише на нічим не підтверджених припущеннях, вільних тлумаченнях законодавчих норм Встановивши, що позивач повністю сплатила вартість об`єкту будівництва, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права переходу права власності на об`єкт будівництва,суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що право власності на спірні приміщення у позивача не виникло, оскільки за змістом Договору про участь у будівництві вона лише отримала право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно, тому правові підстави для визнання за нею майнових прав, які є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав, відсутні. Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що введення об`єкта будівництва до експлуатації у встановлені договорами строки не відбулось, забудовник, ТОВ «Сі-Пі-Ем», перебуває на стадії ліквідації, будівництво об`єкта не здійснюється, що ставить під сумнів можливість виконання переді позивачем зобов`язань за Договором про участь у будівництві взагалі. Також, суд першої інстанції не врахував те, що новим власником спірного об`єкта незавершеного будівництва, в якому розміщено об`єкт інвестування позивача - є ПФ «Інверком», якому передано у користування земельну ділянку для завершення будівництва вказаного об`єкту. Але ПФ «Інверком», отримавши право власності на об`єкт спільного будівництва усіх учасників Договору, шляхом безчесних маніпуляцій, не повідомила позивача про реєстрацію переходу права власності нерухомого об`єкту, співвласником якого є позивач, і перехід права власності може здійснюватися лише з дозволу всіх учасників, які виконали умови Договору, та не запропонувала позивачу переукласти з нею Договір про спільну діяльність щодо зазначеного об`єкта незавершеного будівництва. Суд першої інстанції не звернув уваги не те, що ефективним способом захисту прав позивача та поновлення їх є визнання за нею майнових прав, що виникають з Договору про участь у будівництві від 09 жовтня 2007 року № 121.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення з позовом, розгляду справи та ухвалення рішень не надано доказів, що ПФ «Інверком» є забудовником спірного об`єкту незавершеного будівництва та на нього покладено обов`язок забезпечення права учасників незалежно від того, чи є він стороною договору про участь у будівництві.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 жотвня 2007 між ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» та ОСОБА_1 укладений Договір про участь в будівництві № 121.

Відповідно до умов п.п. 1.1., 3.1. укладеного договору, відповідач ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна», як «Забудовник» здійснює спільну діяльність по будівництву житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та автостоянкою за індивідуальним проектом за адресою: по АДРЕСА_1 , а позивач, як «Учасник», приймає участь в спільній діяльності шляхом внесення вкладу в розмірі 562663,00 гривень, що еквівалентно 104161 доларів США, при розрахунку курсу долара США до національної валюти 5,402 на час укладення договору.

ОСОБА_1 сплатила ТОВ "Макрокап Девелопмент Україна»" свій вклад у розмірі 562663,00 гривень. Факт оплати підтверджено наявними в матеріалах доказами, а саме копіями квитанцій про внесення грошових коштів в якості сплати внесків за договорами про участь у будівництві № 121 (а.с. 173-176 т. 2), а також довідкою ТОВ «Сі-Пі-ЕМ» № 25 від 28.04.2015 року (а.с. 171 т. 2).

Відповідно до умов п.п 1, 2 додаткової угоди від 01 квітня 2008 року до договору про участь в будівництві від 09 жовтня 2007 року № 121 (нова редакція від 19 вересня 2014 року) забудовник «СІ-ПІ-ЕМ» зобов`язується після закінчення будівництва протягом 3 місяців після введення будинку в експлуатацію, передати у власність ОСОБА_1 крім квартири, одне паркувальне місце для автомобілей № 18 в автогаражі, розташованому в підвальному приміщенні даного будинку. ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язується збільшити грошовий вклад у будівництво та додатково внести 156 000 грн. На момент укладення нової редакції договору вклад внесений в повному розмірі.

Факт оплати підтверджено довідкою ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» № 56 від 20.02.2012 року (а.с. 172 т. 2). 

16.09.2013 на підставі угоди про передачу функцій керуючого спільною діяльністю - в спільну діяльність було залучено нового учасника ТОВ «Сі-Пі-Ем» та передано йому функції керуючого спільною діяльністю за договором про спільну діяльність та функції забудовника за договором про участь у будівництві та договорами про дольову участь у будівництві.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 квітня 2019 року прийнято заяву ТОВ «Сі-Пі-ЕМ» про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Постановою Господарського суду Харківської області від 14 травня 2019 року визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Сі-Пі-ЕМ» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Право власності на об`єкт незавершеного будівництва (багатоповерховий житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною стоянкою), розташований на земельній ділянці, площею 0,4168 га, кадастровий номер 6310136300:07:006:0016 в АДРЕСА_2 зареєстровано 04 вересня 2017 року приватним нотаріусом Малаховою Г.І. ХМНО Харківської області за відповідачем ПФ «Інверком» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі технічного паспорту від 15.08.2017

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної  у постановах: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що позивач повністю сплатила вартість внеску у будівництво нерухомого майна,  а також на ту обставину, що введення об`єкта будівництва до експлуатації у встановлені договорами строки не відбулось, забудовник, ТОВ «Сі-Пі-Ем» перебуває на стадії ліквідації, будівництво об`єкта не здійснюється, що ставить під сумнів можливість виконання зобов`язань за договором про участь у будівництві.

Суд першої інстанції не врахував те, що новим власником спірного об`єкта незавершеного будівництва, в якому розміщено об`єкт інвестування позивача, є ПФ «Інверком», відповідачу також передано у користування земельну ділянку для завершення будівництва вказаного об`єкту. ПФ «Інверком» не запропоновано ОСОБА_1 переукласти договір про спільну діяльність щодо зазначеного об`єкта незавершеного будівництва, хоча ОСОБА_1 повністю виконала свої договірні зобов`язання за договором про участь у будівництві.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 є визнання за нею майнових прав, що виникають з договору про участь у будівництві від 09 жовтня 2007 року № 121. Отже позовній вимоги ОСОБА_1 до ПФ «Інверком» підлягають задоволенню.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року справа № 638/14101/15-ц, провадження № 61-13280 св 18. 

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим з ПФ «Інверком» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 7186,33 грн. за подання позову та 10779 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року в оскаржуваній частині, щодо залишення без задоволення  позовних вимог до Приватної фірми « ІНВЕРКОМ» про визнання майнових прав – скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватної фірми « ІНВЕРКОМ» про визнання майнових прав – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права, що виникають з договору про участь у будівництві № 121 від 09.10.2007 на квартиру з двох кімнат, загальною площею 71,1 кв.м. на 12 поверсі з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою № 18 на земельній ділянці кадастровий номер 6310136300:07:006:0016 по АДРЕСА_2 .

Стягнути з приватної фірми «Інверком» на користь держави судові витрати на відшкодування судового збору, який підлягав сплаті позивачем за подання позову у розмірі 7186,33 грн. та за подання апеляційної скарги - 10779 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                         Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                         О.Ю. Тичкова

                                                                               О.В. Маміна