П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
15 вересня 2021 року                                                                                                м. Київ
 
 Справа № 756/3910/21
Провадження: № 22-ц/824/12366/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.,
секретар  Івасенко І.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Остащенко Олесі Миколаївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»
 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року, постановлену  під головуванням судді Шевчука А.В.,
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про заміну сторони у виконавчому провадженні,
 
в с т а н о в и в :
 
У березні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому листі № 2-6499/2010 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором, а саме  просило замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест». Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 13.12.2010 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-6499/2010 стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №01-08-Ип/39 від 16.01.2008 в розмірі 4 135 576, 29 грн.23.08.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» відмовлено.
 Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Остащенко О.М. в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Гефест»  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ТОВ«Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що сплата ціни договору купівлі-подажу майнових прав відбулась до його укладення, а саме 23.08.2019 року. Окрім того, згідно п. 2 договору, права вимоги вважаються переданими новому кредитору з моменту підписання договору. Також вказала, що згідно положень статті 516 ЦК України, повідомлення боржника не є обов`язком нового кредитора та не тягне за собою будь-яких негативних наслідків для боржника, окрім можливості належного виконання обов`язку первісному кредитору.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні адвокат Стрикаль О.В.  в інтересах ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» та інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.
Заслухавши пояснення представника боржника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2010 року у справі № 2-6499/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2   на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 135 746,29 грн.
23.09.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно додатків № 1, № 2  до договору про відступлення прав вимоги, новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 01-08-Ип/39 від 16.01.2008 року.
Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні підтвердження належного повідомлення боржників про переуступку права вимоги за кредитним договором. Окрім того, ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» не надано будь-яких належних доказів оплати коштів у розмірі 3 914 54078 грн за договором.
Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ст. 55 ЦПК України , у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.
Положеннями ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Також, слід зазначити що, вищенаведені положення кореспондуються з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Результат аналізу цих норм, зокрема п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України  дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 344/14408/15-ц (провадження № 61-1777св20) та у постанові Верховного Суду від 29.12.2020 року у справі № 0910/2-103/2011 (провадження № 61-13311св20).
Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17, від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Отже, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором купівлі-продажу майнових прав є правонаступництвом і звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест»про заміну сторони виконавчого провадження.
Також помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» не надано будь-яких належних доказів оплати коштів у розмірі 3 914 54078 грн за договором.
Відповідно до п. 2 договору, за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у додатку № 1 до цього договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених основними договорами.
Згідно з п. 4 договору, за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплатив банку грошові кошти у сумі 3 914 540,78 грн. Ціна договору сплачена новим кредитором банку у повному обсязі до моменту укладення договору, на підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-07-10-000057-b від 01.08.2019 року, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.
Ураховуючи, що ціна договору сплачена новим кредитором банку у повному обсязі до моменту укладення договору, у суду першої інстанції не було підстав ставити під сумнів факт оплати коштів у розмірі 3 914 54078 грн за договором.
До апеляційної скарги додано копію платіжного доручення № 46 від 23.08.2019 року, яка підтверджує факт оплати вказаних коштів за договором про купівлю-продаж майнових прав.
Не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відсутність доказів належного повідомлення боржників про переуступку права вимоги за кредитним договором, оскільки відповідно до до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі 6-979цс15.
Отже, повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не є обов`язком нового кредитора та не тягне за собою будь-яких негативних наслідків для боржника.
Відповідно до п.3 ч.3ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
За наведених підстав, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Згідно ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи, що наслідком апеляційного перегляду ухвалисуду першої інстанції є  задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням новоїпро задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест»про заміну сторони у виконавчому провадженні, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, по 1189,50 з кожного з боржників.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Остащенко Олесі Миколаївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»задовольнити.
 Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 рокускасувати та постановити нову.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача задовольнити.
Замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Оболонськогорайонного суду м. Києва від 13.12.2010року у справі № 2-6499/2010, а саме: з Публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» на його правонаступника- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест».
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ,  місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (ЄДРПОУ 42350033, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, 3) по 1189,50 (одній тисячі сто вісімдесят девять) грн 50 коп витрат по сплаті судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повне судове рішення складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий                                                                                          Т.О. Невідома

Судді                                                                                                      В.М.  Ратнікова

                                                                                                                   Б.Б. Левенець