Справа № 448/560/21                                         Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І. 
Провадження № 33/811/945/21                                 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        08 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Борисенка В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 травня 2021 року, 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.
Згідно постанови судді, будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 , вдруге 03 травня 2021 року о 02 год. 31 хв. в м.Мостиська, вул.Шевченка, 20, Яворівського району, Львівської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alkotest 6810» та проведення такого в медичному закладі відмовився. 
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що наведене у поставної твердження, що він керував 03 травня 2021 року транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 не відповідає дійсності, оскільки перебував у такому у якості пасажира. Після зупинки даного автомобіля, він пересів з правого «пасажирського» місця на місце «водія», про що неодноразово наголошував працівникам поліції та під час судового розгляду, однак його пояснення безпідставно не були взяті до уваги судом, а працівники поліції обмежились лише висновком про те. що факт перебування на водійському місці є беззаперечним доказом керування автомобілем.
Вважає, що поліцейськими порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не відмовлявся від будь-якого огляду, а лише попросив їх показати документи, на пристрій за допомогою якого буде проводитись такий огляд.
Також йому не пропонували пройти огляду у медичному закладі, тому дані про те, що він відмовився від огляду є хибним.
Наголошує, що на місці зупинки транспортного засобу не було жодних свідків/понятих, які б належним чином засвідчили проведення огляду. Більше того, у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові суду відсутні будь які відомості про свідків/понятих, не зроблено правових висновків щодо наявності чи відсутності таких.
З оглянутого в судовому засіданні відеозапису фіксації зупинки транспортного засобу, який долучено до матеріалів справи, чітко видно, що він не керував транспортним засобом, що підтверджують і інші пасажири, які перебували в даному автомобілі, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовився, просив залучити до вказаної процесуальної дії понятих/свідків. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ адвоката Борисенка В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши наведені доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Так висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у : протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №322530 від 03.05.2021; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі Серія ЕАН №4152244 від 03.05.2021; рапорті працівника поліції; витязі з реєстру МВС; та постанові судді Мотиського районного суду Львівської області від 02.03.2021, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім цього, заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні цього адміністративного правопорушення, та доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту. 
Так, з відеозапису із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції видно, що 03.05.2021 близько 02 год. 30 хв. було зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку із порушенням п.2.1.а Правил дорожнього руху, за кермом цього автомобіля перебував ОСОБА_1 , який стверджував, що власником цього т/з є його колега, а він сьогодні за водія. Однак, через певний час почав заперечувати, що він був водієм цього автомобіля. 
Окрім цього, в суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не довів того, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, а не він.
Суддями першої та апеляційної інстанції також встановлено, що постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 02 березня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Дана постанова не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили, копія такої долучена до матеріалів справи. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, та підтверджує факт повторності вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.
Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт відмови від проведення огляду на місці та у медичному закладі. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, однак останній не бажав проходити такий огляд, а лише заперечував факт керування транспортним засобом. Від надання пояснень категорично відмовився. Не вказав на особу яка перебувала в цей час за кермом автомобіля. 
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність свідків/понятих на місці події, які повинні на думку апелянта засвідчити факт відмови особи від проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на те, що ч.2 ст.266 КУпАП передбачено наступне, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, при застосуванні технічних засобів, за допомогою яких фіксується огляд особи на стан сп`яніння присутність свідків не є обов`язковою. 
Тому, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.2 ст. 130 КУпАП, та є безальтернативним, оскільки він будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 травня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – без змін. 
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                      Партика І.В.