УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 638/1988/18
провадження № 61-13257ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 червня                  2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ПАТ «Просто-страхування» про відшкодування шкоди, завданої ДТП. 
У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «Просто-страхування» про відшкодування шкоди залишено без задоволення. 
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ПАТ «СК «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено. Стягнуто з ПАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди у розмірі 15 466,43 грн. Стягнуто                  з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму на відшкодування моральної шкоди                 у розмірі 10 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
14 травня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від                      09 березня 2021 року. В апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що строк на апеляційне оскарження пропущений у зв`язку із знаходженням представника позивача за первісним позовом на самоізоляції через перенесення складних наслідків захворювання на COVID-19.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року визнано підстави наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху, скаржнику надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу звернутись до суду апеляційної інстанції з новою обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, вказавши інші поважні підстави для поновлення такого строку з поданням відповідних доказів на їх підтвердження.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій зазначила, що строк на апеляційне оскарження пропущений, оскільки представник позивача тривалий час перебувала на самоізоляції і мала позитивний тест на коронавірус.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 червня 2021 року відмовлено                                 у відкритті за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною представником ОСОБА_2 , на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від                      09 березня 2021 року у цій справі.
Апеляційний суд виходив з того, що обґрунтування клопотання представника                 ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 про те, що представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 не могла подати апеляційну скаргу вчасно, оскільки тривалий час перебувала на самоізоляції і мала позитивний тест на коронавірус є неповажними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, що зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку                         з карантином. Доказів хвороби представника позивача, знаходження на самоізоляції чи визначеного лікування, які б перешкоджали вчинити дії щодо вчасного звернення із апеляційною скаргою не надано, а лише у клопотанні вказано, що може бути надано за необхідності, незважаючи на чітку вимогу ухвали суду апеляційної інстанції від                      19 травня 2021 року надати такі докази разом із зазначенням інших підстав для поновлення строку. Зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня                      2020 року, процесуальні строки, які були продовжені під час дії карантину закінчились через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 20-денний строк закінчився 06 серпня 2020 року.
06 серпня 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду,справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Разом з касаційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивовано тим, що строк на касаційне оскарження пропущений через те, що повний текст оскарженого судового рішення представник позивача отримав               01 липня 2021 року. 30 липня 2021 року подано касаційну скаргу. 06 серпня 20021 року представнику позивача із ЄДРСР стало відомо про існування ухвали від 04 серпня    2021 року про повернення касаційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга мотивована тим, що строк на апеляційне оскарження в умовах карантину пропущений з поважних причин, оскільки представник позивача                  ОСОБА_2 отримала позитивний тест на коронавірус, дотримуючись всіх заходів під час карантину, лікувалась амбулаторно в домашніх умовах.
У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.
За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
У частині першій статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та докази на підтвердження таких причин.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.
Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Двадцятиденний строк, встановлений Законом України від 18 червня 2020 року                       № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 6 серпня 2020 року.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). 
Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA,                           № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                         19 грудня 1997 року).
Апеляційний суд встановив, що представник позивача за первісним позовом не виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки на обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження через отримання позитивного тесту на COVID-19 не надала апеляційному суду доказів хвороби, знаходження на самоізоляції чи визначеного лікування, а лише у клопотанні вказала, що може надати ці докази за необхідності, незважаючи на чітку вимогу ухвали суду апеляційної інстанції від 19 травня 2021 року надати такі докази разом із зазначенням інших підстав для поновлення строку. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених частиною четвертою статті 357 та пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
Посилання представника позивача ОСОБА_1 на те, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на доданий до апеляційної скарги позитивний тест на коронавірус є необґрунтованими так як на час проходження тесту (20 квітня 2021 року) строк на апеляційне оскарження (до 17 квітня 2021 року) вже був пропущений. 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 14 червня 2021 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , підписаною представником ОСОБА_2 , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
В. І. Крат