ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 375/561/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 вересня 2021 року                                                                                          м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                  Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                               Єгорової Н.М., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колодою Сергієм Петровичем на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 09 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернігівській області лейтенанта поліції Колоди Сергія Петровича про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції (відповідач 1), інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернігівській області лейтенанта поліції Колоди Сергія Петровича (відповідач 2) з вимогами про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4138553 від 29.04.2021.
Позивач вважає зазначену постанову незаконною, такою, що винесена з порушенням положень   КУпАП, наполягає на тому, що ним не порушувалися Правила дорожнього руху в частині перевезення великогабаритного вантажу, а інспектор патрульної поліції, який не мав спеціальної вимірювальної техніки для визначення габаритів вантажу, зробив передчасні та помилкові суб`єктивні висновки щодо наявності порушень, у зв`язку з чим виніс протиправну постанову, яка підлягає скасуванню.
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 09 липня 2021 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, інспектором роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колодою С.П. подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати зазначене рішення, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що до участі у справі не залучено належного відповідача - Департамент патрульної поліції, а інспектор патрульної поліції не може виступати самостійним суб`єктом у справах щодо оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у підтвердження чого посилається на наявну судову практику з цих питань. 
Окрім іншого, апелянт наполягає на тих обставинах, що автомобіль позивача, який перевозив великогабаритний трактор, не був оснащений проблисковим маяком оранжевого кольору, що свідчило про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 132-1 КУпАП, через що оформлено протокол та застосовано штрафну санкцію стосовно позивача.   
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року, відкрито апеляційне провадження у справі №375/561/21 за апеляційною скаргою інспектора роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоди С.П., встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу для іншого учасника процесу, призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 вересня 2021 року. 
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подавалося, що не перешкоджає розглядові за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судове засідання 15.09.2021 року сторони та їхні уповноважені представники не з`явилися, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила продовжувати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегією суддів встановлено наступне.  
Згідно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 29.04.2021 №ЕАН №4138553, винесеної інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернігівській області лейтенантом поліції Колодою Сергієм Петровичем, ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 132-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510,00 грн. 
Винесення постанови зумовили ті обставини, що під час руху по трасі М01 у с. Копті Козелецького району Чернігівської області позивача зупинив інспектор патрульної поліції Колода С.П., та, встановивши обставини перевезення транспортним засобом DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 у напівпричепі  великогабаритного трактору колісного, шириною 3 метри та неукомплектованого проблисковим маяком оранжевого кольору, а також порушення у цьому зв`язку пункту 17 частини четвертої постанови Кабінету Міністрів України №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», виніс стосовно позивача оскаржувану постанову.  
Позивач наполягає на відсутності з його боку порушень, а також вказує на відсутність належних та допустимих доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 132-1 КУпАП, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 09 липня 2021 року.
Переглядаючи зазначене рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Частиною першою   статті 9 КУпАП   передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до   Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353   встановлений   Правилами дорожнього руху, затвердженими   постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306   (далі -   ПДР).
Відповідно до п. 1.9   ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»   встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього   Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.3   ПДР   України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до частини другої   статті 55 Конституції України   кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Положеннями частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України   встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією   та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Положеннями частини першої   статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1   ст. 4 КАС України).
Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Предметом розгляду у даній справі є законність/протиправність постанови лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернігівській області Колоди С.П. серії ЕАН №4138553.
Згідно зі   статтею 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Колегія суддів зазначає, що відповідачами у справі визначено: 1. Управління патрульної поліції у Чернігівській області  Департаменту патрульної поліції, 2. Інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернігівській області лейтенанта поліції Колоду С.П.
В силу      пункту 11 частини першої   статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII   (далі - Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням   Правил дорожнього руху   його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно пункту 8 частини першої   статті 23 Закону №580-VIII, у випадках, визначених   законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
В силу частин першої, другої   статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку,   правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Таким чином, за приписами   статті 222 КУпАП   розгляд справ про адміністративні правопорушення   правил дорожнього руху, зокрема за частиною другою статті 122 КУпАП покладено на органи Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Приписами частини першої   статті 1 Закону України «Про Національну поліцію»   визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно частини першої   статті 13 Закону України «Про Національну поліцію»   систему поліції складають:
1) центральний орган управління поліцією;
2) територіальні органи поліції.
Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1   ст.15 ЗУ «Про Національну поліцію»).
Таким чином, до участі у справі залучено належного відповідача, територіальний орган Департаменту патрульної поліції - Управління патрульної поліції у Чернігівській області.
Отже, доводи апелянта щодо не залучення судом першої інстанції до участі у справі належного відповідача спростовуються фактичними обставинами, які вказують на участь у справі окрім нього ще й Управління патрульної поліції у Чернігівській області, у зв`язку з чим процесуальних порушень в цій частині колегією суддів не встановлено.  
Окрім того, колегією суддів встановлено, що інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернігівській області лейтенантом поліції Колодою С.П. зупинено транспортний засіб DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив великогабаритний вантаж шириною 3 м та не був укомплектований проблисковим маячком оранжевого кольору, чим порушив вимоги пункту 17 частини четвертої Постанови КМУ №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 132-1 КУпАП та огляду на що щодо ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VІІІ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, у тому числі матеріалами відеозйомки.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених   статтею 255   цього Кодексу.
Відповідачем 2 до матеріалів справи додано відеозапис, на якому ОСОБА_1 визнає порушення пункту 22.5 ПДР, проте, в оскаржуваній постанові відсутній запис щодо серії та номера нагрудної камери, з якої здійснювався запис, не зазначено про залучення відеозапису до постанови як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Водночас, згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Вина особи, яка притягується до відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та доведеності вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, фактичні обставини, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній фіксації, а також  юридичній кваліфікації правопорушення.
В оскаржуваній постанові інспектором зазначено, що ОСОБА_1 перевозив великогабаритний вантаж без належного дозволу, та який не був укомплектований проблисковим маячком оранжевого кольору, чим порушено вимоги пункту 17 частини четвертої постанови КМУ №30, при цьому дії позивача кваліфіковані за частиною першою статті 132-1 КУпАП. Тобто у вину позивачу поставлено вчинення правопорушення, пов`язаного з перевезенням габаритних та великовагових вантажів щодо комплектації яких існують Правила та особливі умови руху, передбачені пунктом 22.5 Правил. 
Згідно з вимогами пункту 22.6 ПДР транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненими проблисковими маячками оранжевого кольору.
Отже, законодавством передбачені особливі умови перевезення вантажу великогабаритними та великоваговими транспортними засобами для своєчасного інформування інших учасників дорожнього руху для прийняття правильного рішення в процесі руху з метою уникнення негативних наслідків.
Разом з тим, зміни, внесені до статті 132-1 КУпАП, виключають можливість притягувати до відповідальності за правопорушення, пов`язані виключно з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.
Виходячи з такого, вбачається розбіжність між диспозицією статті 132-1 КУпАП та пункту ПДР, за яким позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.          
Зазначеного не спростовано апелянтом, не доведено належними та переконливими доказами.
Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Також, колегія суддів зазначає, що в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянтом жодних аргументів не наведено, не зазначено які саме матеріали, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено судом першої інстанції, не наведено інших доводів на підтвердження іншої, ніж було представлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, позиції.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дотримано норм процесуального права.
Відповідно до   статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                           
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.                     
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоди Сергія Петровича залишити без задоволення.
Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 09 липня 2021 року у справі №375/561/21 залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                                            О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                         Н.М. Єгорова          

                                                                                              І.В. Федотов