справа № 991/3908/20 
провадження № 11-кп/991/68/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       23 липня 2021 року                                                                                 м. Київ
               
Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого  ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 12 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про повернення застави у межах кримінального провадження № 42018000000002298від 14 вересня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 12 липня 2021 року клопотання заставодавця ОСОБА_4 про повернення застави – повернуто особі, яка його подала та відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2  в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3  про повернення застави заставодавцю у межах кримінального провадження № 42018000000002298від 14 вересня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
Не погоджуючись із вказаним рішенням адвокат ОСОБА_2 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Вищого антикорупційного суду від 12 липня 2021 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання захисту про повернення застави, а також розглянути та задовольнити заяву заставодавця ОСОБА_4 . 
Перевіривши матеріали апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 12 липня 2021 року слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК України; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК України. 
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 392 КПК України).
Враховуючи, що ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання щодо повернення застави заставодавцю є судовим рішенням, можливість оскарження якого під час судового провадження у першій інстанції в апеляційному порядку кримінальним процесуальним законом не передбачена, з огляду на зміст положень ст. 392 КПК України, така ухвала суду не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, а заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Водночас, колегія суддів не надає оцінку доводам апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 щодо безпідставності повернення судом першої інстанції клопотання заставодавця ОСОБА_4 особі, яка його подала, оскільки вказана апеляційна скарга подана захисником лише в інтересах ОСОБА_3 . Більше того, адвокатом не надано до суду документів, які б підтверджували його повноважень на представлення інтересів ОСОБА_4 .
Згідно вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
При цьому суд звертає увагу, що стаття 129 Конституції України  гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, тож Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням рішення, оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
З урахуванням викладеного, у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 12 липня 2021 року слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 392, ч. 4 ст.399 КПК України, суд
                                                              ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого  ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 12 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про повернення застави у межах кримінального провадження № 42018000000002298від 14 вересня 2018 року, відмовити.
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Суддя:                                                                                            ОСОБА_1