ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10130/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №160/10130/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 17.01.2020 року № 0003063305, № 0003053305, форми «ПС» від 17.01.2020 року № 0003023305, якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фіз. осіб, що сплачуються фіз. особами за результатами річного декларування 11010500 (код платежу) у розмірі 151 382, 11 грн., за платежем військовий збір 11011001 (код платежу) у розмір 12 615, 18 грн., штраф 11010500 (код платежу) у розмірі 170 грн. складені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі Акта № 10573/04-36-33-05 2900310737 від 15.11.2019.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доход фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року, на підставі якої складено Акт від 15.11.2019 року №10573/04-36-33-05/ НОМЕР_1 , в якому зазначено, що у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості, ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 121 105,69 грн. та військовий збір за 2018 рік у розмірі 10 092,14 грн. та 170,00 грн. штрафних санкцій. За результатами розгляду акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення. В результаті чого, відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення №0003053305 від 17.01.2020 року на загальну суму 151 382,11 грн., №0003063305 від 17.01.2020 року на загальну суму 12 615,18 грн. та №0003023305 від 17.01.2020 року на загальну суму 170,00 грн. Позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення були прийняті на підставі повідомлення АТ «УкрСиббанк» про анулювання боргу, який обліковується за ОСОБА_1 на підставі Кредитного договору №11352413000 від 28.05.2008 року. Позивач зазначає, що оскільки кредит в іноземній валюті він отримав у 2008 році у розмірі 40950,00 доларів США, який станом на 01.01.2014 року не погашений, визначення суми додаткового блага повинно здійснюватись з урахування п.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020  року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також підстав позову, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено кредитний договір №11352413000 від 28.05.2008 року, предметом якого є надання банком позичальникові грошових коштів (кредит) на таких умовах: 40950 доларів США, строк кредитування до 25.05.2029 року, проценти за користування кредитом – 14 % річних.
12.07.2018 року ПАТ «УкрСиббанк» направило повідомлення про анулювання боргу від 12.07.2018 року №74-15-28/173, ПАТ «УкрСиббанк», яким повідомив ОСОБА_1 про наявний борг за кредитним договором №11352413000 від 28.05.2008 року у розмірі 42 305,77 доларів США, що складає 1 109 566,12 грн., по курсу НБУ станом на 12.07.2018 року, та заборгованість за відшкодування понесених АТ «УкрСиббанк» витрат на примусове стягнення в сумі 3 654,00 грн. Окрім цього повідомив про прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №11352413000 від 28.05.2008 року, а саме анульовано:
1) суму основного боргу (кредиту) 25 688,44 доларів США, що складає 673 740,15 грн. по курсу НБУ станом на 12.07.2018 року;
2) суми процентів 8 401,22 доларів США, що складає 220 340,94 грн. по курсу НБ станом на 12.07.2018 року.
Одночасно вказаним повідомленням ПАТ «УкрСиббанк» звернуто увагу ОСОБА_1 на необхідність дотримання вимог п. “д” пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованої банком заборгованості за кредитним договором, а також сплати військового збору, зобов`язання зі сплати якого передбачено п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Вказане повідомлення отримано ОСОБА_1 12.07.2018 року, про що міститься відповідний підпис останньої на повідомленні про анулювання (прощення) боргу від 12.07.2018 № 74-15-28/173 (а.с. 38).
Головним управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказу від 30.09.2019 № 616-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, за наслідками чого складений акт від 15.11.2019 № 10573/04-36-33-05/ НОМЕР_2 (а.с. 212-16).
Відповідно до висновків акту перевірки податкомі органом встановлено наступні порушення:
1) п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПКУ, а саме: неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2018 рік;
2) абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.174.2.2 п.174.2 ст.174, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 та з урахуванням п.167.2 ст.167 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 468 215,42 грн.;
3) п.п.1.2, п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, в результаті чого донараховано військовий збір за 2018 рік в розмірі 10 092,14 грн.
17.01.2020 року на підставі акта №10573/04-36-33-05/ НОМЕР_1 від 15.11.2019 року Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області сформовано наступні податкові повідомлення-рішення:
1) податкове повідомлення-рішення №0003053305 за платежем – податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 151 382,11 грн., з яких 121 105,69 грн. за податковим зобов`язаннями та 30 276,42 грн. за штрафними санкціями;
2) податкове повідомлення-рішення №0003063305 за платежем – військовий збір у загальній сумі 12 615,18 грн., з яких 10 092,14 грн. за податковим зобов`язанням та 2 523,04 грн. за штрафними санкціями;
3) податкове повідомлення-рішення №0003023305 за платежем – податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 170,00 грн. штрафних санкцій.
13.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України із скаргою на податкові повідомлення-рішення від 17.01.2020 року №0003053305, №0003063305 та №0003023305. 
27.02.2020 року Державна податкова служба України прийняла рішення №944/К/99-00-08-05-04-09 про продовження строку розгляду скарги ОСОБА_1 на податкові повідомлення-рішення від 17.01.2020 року №0003053305, №0003063305 та №0003023305. включно до 16.04.2020 року. 
06.04.2020 року Державна податкова служба України прийняла рішення №1530/К/99-00-08-05-04-09 про залишення скарги без розгляду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустив 10-ти денний строк на оскарження податкових повідомлень-рішень, які були отримані його представником 23.01.2020 року. 
У зв`язку з неотриманням рішення про продовження строку розгляду скарги та рішення про результати розгляду скарги, 01.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України із запитом про отримання рішення про продовження строку розгляду скарги та рішення про результати розгляду скарги.
18.06.2020 року Державна податкова служба України розглянула запит ОСОБА_1 від 01.06.2020 року та повідомила позивача про те що, вказані рішення були направлені на адресу позивача засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень. 
Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума основного боргу (кредиту) 673740,15 грн анульована за самостійним рішенням ПАТ «УкрСиббанк» та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ, є додатковим благом ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у позивача був наявний обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію. Разом з тим, позивачем у встановлені строки зазначений обов`язок виконано не було, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно визначено позивачу грошове зобов`язання та застосовано штрафні санкції шляхом прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Крім того, положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX “Перехідні положення” ПК України на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки не було жодних угод про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
В даному випадку підставою для призначення позапланової перевірки стало те, що контролюючим органом встановлено неподання ОСОБА_1 податкової декларації у зв`язку із отриманням у 2018 році додаткового блага від ПАТ «УкрСиббанк».
Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до п. 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області направлявся на адресу позивача запит від 03.06.2019 року № 4607/10/04-36-56-50 щодо надання пояснень та копій документів про отримання доходу у вигляді додаткового блага від ПАТ «УкрСиббанк» на суму 673740,15 грн, та отримано позивачем 15.06.2019 року.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином повідомлявся про призначення позапланової перевірки шляхом направлення засобами поштового зв`язку відповідних документів на його податкову адресу, проте конверт з документами повернуто без вручення. (а.с. 39)
Крім того, пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України (у редакції чинній на момент прощення заборгованості), платниками податку є, зокрема, фізична особа – резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з п. 179.1 ст. 179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб – до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п. 179.7 ст. 179 ПК України).
Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід – будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку – боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. (пп.      “д” 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України).
За змістом пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України – будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
У свою чергу, згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага – кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає у цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.
Крім того, зазначена у повідомленні сума була відображена Банком у звіті 1-ДФ, як дохід виплачений на користь ОСОБА_1 , та взята контролюючим органом під час визначення суми грошового зобов`язання, що відповідає вимогам чинного законодавства України.
З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума коштів у розмірі 673740,15 грн анульована за самостійним рішенням ПАТ «УкрСиббанк»  та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ є додатковим благом ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у позивача був наявний обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію.
Разом з тим, позивачем у встановлені строки зазначений обов`язок не виконано, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно визначено позивачу грошове зобов`язання та застосовано штрафні санкції шляхом прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
Доводи позивача стосовно того, що оскільки кредитні зобов`язання існували в доларах США, тому в даному випадку підлягають застосуванню приписи п.8 підрозділу 1 розділу XX “Перехідні положення”, колегія суддів вважває неспроможними з огляду на наступне.
Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань” № 321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX “Перехідні положення” доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Отже, за змістом наведеної норми для її застосування законодавцем встановлено певну передумову, а саме сума боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті попередньо, тобто до дати прощення (анулювання) боргу, повинна бути змінена у зобов`язанні за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.
На переконання апеляційного суду така зміна повинна бути зафіксована укладенням певної угоди між фінансовою установою та боржником про зміну валюти зобов`язання, оскільки саме з датою такої зміни законодавець пов`язав алгоритм визначення розміру додаткового блага платника податку.
Відповідно, якщо зміна валюти до прощення (анулювання) суми боргу за кредитним договором не змінювалась, то підстави для застосування пункту 8 підрозділу 1 розділу XX “Перехідні положення” ПК України відсутні.
Водночас з матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від від 28.05.2018 року № 11352413000 між Банком та позивачем не укладалось договорів, якими було б змінено валюту зобов`язання з долара США на гривню, доказів протилежного суду не надано.
Також, у повідомленні про анулювання боргу від 12.07.2018 року № 74-15-28/173 зазначено, що сума прощеної заборгованості за основним боргом складає 673743,15 грн і є еквівалентом 25688,44 доларів США. Отже, зазначені відомості підтверджують, що на момент прощення заборгованості валюта зобов`язання була встановлена у доларах США і на гривню не змінювалась.
Щодо зазначення гривневого еквіваленту прощеної суми боргу, апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 35.1 ст. 35 ПК України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. А відтак, визначення гривневого еквіваленту обумовлено виключно метою виконання податкового зобов`язання, у зв`язку з чим доводи апелянта, що датою зміни валюти зобов`язання є дата анулювання кредитної заборгованості банком, є безпідставними. 
Отже, положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX “Перехідні положення” ПК України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки угода про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором між банком та позивачем не укладалась.
Аналогічні висновки стосовно застосування зазначених норм матеріального права викладені Верховним Судом у постановах від 03.06.2019 у справі № 826/945/17 та від 05.11.2019 по справі № 821/465/17, та відповідно до приписів ч.5 ст. 242 КАС України застосовується при вирішення цього спору.
Таким чином, за результатами розгляду справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач під час прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
Оскільки за приписами ч. 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, а справа згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.
На підставі викладеного, керуючись статтями  311, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №160/10130/20 - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко