СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р.                                                                           Справа № 922/3760/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Россолов В.В. , суддя  Хачатрян В.С. 

секретар судового засідання Овчаренко О.С.

за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача1: не з`явився;
від відповідача 2: без участі представника;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства “Фасад-Сервіс”, м. Харків (вх.  1188 Х/1) 

на рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021, повний текст рішення складено 16.03.2021 (суддя Погорелова О.В.)
у справі № 922/3760/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна",                               м.Бровари   Київської  області                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                       
до 1) Приватного підприємства "Фасад-Сервіс", м. Харків
    2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фасад-            Сервіс", м. Харків                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                      
про стягнення 1 206 562,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пері Україна», звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства «Фасад-Сервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фасад-Сервіс» про стягнення солідарно заборгованості з оплати прострочених орендних платежів за Договором оперативної оренди обладнання № СО-19-0000941 від  30.05.2019 року у сумі 1052882,17 грн., заборгованості по відшкодуванню вартості неповернутого обладнання у сумі 11  438,33 грн., інфляційних нарахувань на суму заборгованості з оплати прострочених орендних платежів у сумі 25  197,51грн., трьох процентів річних на суму заборгованості з оплати прострочених орендних платежів у сумі 20  660,07 грн., пені на суму заборгованості з оплати прострочених орендних платежів у сумі 96  384,16 грн. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі         № 922/3760/20 позов задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з Приватного підприємства "Фасад-Сервіс"  та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фасад-Сервіс"  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" заборгованість з оплати прострочених орендних платежів за договором оперативної оренди обладнання №СО-19-0000941 від 30.05.2019 в сумі 1052882,17 грн.; заборгованість по відшкодуванню вартості неповернутого обладнання в сумі 11438,33 грн.; інфляційні нарахування на суму заборгованості з оплати прострочених орендних платежів в сумі 25197,51 грн.; три проценти річних на суму заборгованості з оплати прострочених орендних платежів в сумі 20660,07 грн.; пеню на суму заборгованості з оплати прострочених орендних платежів в сумі 96384,16 грн. та судові витрати з оплати судового збору в сумі 18098,44 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Фасад-сервіс” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 скасувати; в задоволенні позовних вимог ТОВ “Пері Україна” відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що суду першої інстанції було повідомлено, що після отримання вимоги, між позивачем та відповідачем-1 велись переговори щодо розстрочення існуючої заборгованості. Приватне підприємство «Фасад-сервіс» пропонувало розділити погашення заборгованості на 6 місяців за відповідним графіком і здійснило два перші платежі в передбачений графіком строк. Позивачем, в порушення вимог п. 8.1 Договору оренди, були відхилені пропозиції обох відповідачів провести переговори.            Проігнорувавши добровільне та своєчасне часткове виконання відповідачем-1 умов договору, позивач звернувся до суду. Наполягає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не в повному обсязі враховано всі обставини справи.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Ільїн О.В., Склярук О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фасад-сервіс», м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі №922/3760/20 залишено без руху.
За результатами усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 у справі № 922/3760/20 поновлено Приватному підприємству «Фасад-сервіс», м. Харків пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі № 922/3760/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Фасад-сервіс», м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі №922/3760/20; встановлено строк для подання іншими учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу; зупинено дію рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі № 922/3760/20.
У зв`язку із перебуванням судді Ільїна О.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал  Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства “Фасад-Сервіс”, м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі №922/3760/20  призначено на "20" липня 2021 р. об 11:30 год.
У зв`язку із перебуванням судді Гетьмана Р.А. та судді Склярук О.І. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Россолов В.В., Хачатрян В.С.
До Східного апеляційного господарського суду надійшла заява Приватного підприємства "Фасад-Сервіс" про визнання позову ( вх.№8243 від 20.07.2021), якою відповідачем-1 (апелянтом), з посиланням на ч.1 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, повідомлено про визнання позовних вимог та сплату усіх платежів, які просив стягнути позивач. На підтвердження сплати надані копії платіжних доручень № 24930 від 16.07.2021 на суму 1052882,17 грн., №24931 від 16.07.2021 на суму 11438,33 грн., №24932 від 16.07.2021 на суму 25197,51 грн., №24933 від 16.07.2021 на суму 20660,07 грн., №24934 від 16.07.2021 на суму 96384,16 грн., №24935 від 16.07.2021 на суму 18098,44 грн. Відповідно до ст.130 Господарського процесуального  кодексу України просив вирішити питання про повернення ПП "Фасад-сервіс" 50 % судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
У судовому засіданні 20.07.2021 представник апелянта (відповідача-1) підтримав заяву про визнання позову, просив рішення господарського суду від 09.03.2021 залишити без змін; задовольнити клопотання про повернення 50% судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
У судовому засіданні 20.07.2021 у справі № 922/3760/20 оголошено перерву до "27" липня 2021 р. о 12:30 год., про що повідомлено сторін ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2021.
До Східного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Фасад-Сервіс» (вх.№ 8472 від 26.07.2021), якою відповідач-2 просить розглядати справу № 922/3760/20 без участі представника товариства; задоволення вимог апеляційної скарги поклав на розсуд суду.
Позивач та відповідач-2 не скористалися правом участі представників у судових засіданнях апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, шляхом надсилання процесуальних документів на адреси, що містяться у справі, в апеляційній скарзі та включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; ухвали суду оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Явка представників у судові засідання визнавалася необов`язковою.
          Відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України участь представника у судовому засіданні є правом учасника справи, а не його обов`язком. 
За положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Законом України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” від 03.10.2017р. №2147-\/ІІІ викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року.
Згідно з приписами ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та    процесуального права,    колегією суддів Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.
          30.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" (орендодавець) та Приватним підприємством "Фасад-Сервіс" (орендар) був укладений договір № СО-19-0000941 оперативної оренди обладнання (далі - договір).
Відповідно до розділу 1 договору, Орендодавець надає Орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку PERI (в т.ч. окремі елементи опалубки, спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану надалі “обладнання”, асортимент, кількість і вартість якого вказуються в актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього Договору. 
Обладнання надається в оренду для використання Орендарем на будівельному майданчику за адресою: 61001, Україна, м. Харків, майдан Свободи,5 (майданчик Держпром) (п. 1.2 Договору).
Орендар переміщує обладнання (його частину) на інший будівельний об`єкт (п. 1.2.) або в будь-яке інше місце виключно за попереднім письмовим погодженням з Орендодавцем (п. 1.3 Договору).
Передача обладнання в оренду (з оренди) здійснюється на підставі акту(ів) прийому-передачі (п.2.1. договору).
Згідно з п. 3.1 Договору, він набирає чинності та вважається укладеним з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором. Цей Договір є договором найму, який укладений на невизначений строк відповідно до ст. 763 ЦК України.
За змістом п.3.2 договору, датою початку строку оренди обладнання вважається дата підписання акту приймання-передачі обладнання в оренду повноважними представниками Сторін. Датою закінчення строку оренди обладнання вважається дата, яка передує даті підписання акту приймання-передачі обладнання із оренди повноважними представниками Сторін.
У розділі 4 договору сторони погодили розмір орендної плати і порядок розрахунків за договором, а саме: розмір орендної плати (без ПДВ) за одиницю обладнання за один календарний день зазначається Сторонами в додатках до цього Договору (п.4.1.1 Договору). 
Орендна плата в грошовому вираженні щомісячно розраховується Орендодавцем на підставі фактичної кількості днів користування обладнанням згідно актів прийому - передачі обладнання (п.4.2.1 Договору). 
Орендодавець до 10 (десятого) числа кожного місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата), направляє Орендарю поштою (цінним листом із описом вкладення) оригінал підписаного та скріпленого печаткою Орендодавця акту наданих послуг в двох примірниках (п.4.2.2 Договору). 
Орендар зобов`язаний підписати і повернути Орендодавцю один підписаний та скріплений печаткою Орендаря оригінал акту наданих послуг до 20 (двадцятого) числа наступного місяця, за яким нарахована орендна плата. У разі неповернення (несвоєчасного повернення) підписаного та скріпленого печаткою Орендаря акту наданих послуг і відсутності письмової мотивованої відмови Орендаря від підписання цього акту (із доданням відповідного розрахунку на підставі підписаних Сторонами актів прийому - передачі обладнання), такий акт і сума орендної плати в грошовому вираженні вважаються беззастережно визнаними Орендарем, а послуга є такою, що прийнята в повному обсязі (на вказану в акті прийому-передачі суму) (п.4.2.3 Договору). 
Орендар сплачує орендну плату щомісячно протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця (п.4.2.4 Договору). 
При наявності заборгованості за цим Договором, суми оплат, що надходять від Орендаря, зараховуються Орендодавцем як оплата заборгованості за більш ранній неоплачений період, незалежно від відомостей про призначення платежів, вказаних в платіжних документах Орендаря (п.4.2.5 Договору). 
Всі платежі за цим Договором, що носять компенсаційний характер та/або спрямовані на відшкодування витрат чи збитків Орендодавця, в тому числі, але не виключно: відшкодування шкоди, спричиненої Орендодавцю; компенсація вартості пошкодженого, втраченого або знищеного обладнання Орендодавця; компенсація вартості різних операцій з організації та здійснення транспортування обладнання, його ремонту, очищення та доукомплектування в результаті порушення Орендарем своїх зобов`язань за Договором та інші операції, передбачені Договором або необхідні в процесі його виконання, - збільшують договірну (контрактну) вартість послуг оренди, що надаються за цим Договором (п.4.3 Договору).
Передача (повернення) обладнання оформлюється документально шляхом підписання Сторонами акту прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору (п.6.4 Договору).
Відповідно до п.п. 7.2, 7.3 договору, орендар сплачує (відшкодовує) вартість обладнання у випадку неповернення у встановлений строк (п. З.З., 3.4., 5.2.8. цього Договору) обладнання протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту виставлення Орендодавцем претензії та/або рахунку на оплату. Сума до відшкодування відповідає вартості обладнання, яке зазначене в акті прийому-передачі обладнання в оренду або визначається за додатковою домовленістю Сторін цього Договору. Підставою для відшкодування Орендарем вартості неповернутого обладнання є фактичні дані актів прийому-передачі обладнання в оренду і повернення з оренди.
Додаток №2 до Договору оренди № СО-19-0000941 від 30.05.2019 містить Специфікацію, в якій зазначена вартість оренди за одиницю обладнання за один календарний день.
За змістом п. 7.1. договору, у разі несвоєчасної сплати орендної плати, відшкодування вартості неповернутого (пошкодженого) обладнання, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Строк позовної давності щодо стягнення неустойки (пені) та щодо вимог про відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням обладнання складає три роки. Період нарахування штрафних санкцій складає весь період прострочення зобов`язань (п. 7.7 Договору).
30.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фасад-Сервіс" (поручитель) та Приватним підприємством "Фасад-Сервіс" (боржник) був укладений договір поруки №СО-19-0000942, відповідно до умов якого, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником у повному обсязі своїх обов`язків за договором оренди №СО-19-0000941 від 30.05.2019, у тому числі за додатковими угодами до нього, які стосуються продовження строку дії Договору оренди на визначений Кредитором та Боржником строк, а саме: сплата орендних платежів; сплата інших платежів, що передбачені Договором оренди, у тому числі, неустойка (штраф, пеня), відшкодування заподіяних Боржником збитків; повернення з оренди орендованого майна або, на вимогу Кредитора, відшкодування вартості неповернутого з оренди майна, відшкодування витрат на його ремонт/очищення. 
У разі порушення Боржником обов`язків за Договором оренди Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (п.2 Договору поруки). 
У разі невиконання або неналежного виконання Боржником своїх зобов`язань (повністю або частково), зазначених у п. 1 цього Договору, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Звернення Кредитора до Поручителя відбувається шляхом направлення повідомлення (виставлення вимоги про виконання) щодо факту порушення Боржником обов`язків за Договором оренди із зазначенням змісту порушення, суми боргу, а також на розсуд Кредитора - штрафних санкцій і розміру завданої шкоди. 
Протягом семи календарних днів з моменту пред`явлення Кредитором повідомлення (виставлення вимоги про виконання), Поручитель зобов`язаний здійснити із Кредитором розрахунки за невиконаними Боржником зобов`язаннями. Поручитель здійснює із Кредитором розрахунки шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Кредитора, якщо інше не буде додатково узгоджено Сторонами (п.4 Договору поруки).    
До Поручителя, який виконав обов`язок за Договором, переходять усі права Кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (п.7 договору поруки). Після виконання Поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, Кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок Боржника (п.8 договору поруки). 
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення поруки  (п.9 Договору).    
За змістом п. 10 Договору, порука припиняється: з припиненням забезпеченого цією порукою зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди Поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Це положення не стосується випадків нарахування штрафних санкцій і відшкодування шкоди, спричинених неналежним виконанням Боржником своїх зобов`язань згідно з п. 1 цього Договору, а також випадку продовження строку дії Договору оренди на визначений Кредитором та Боржником строк; у разі переведення боргу на іншу особу, якщо Поручитель не поручився за нового боржника; після закінчення трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов`язань за Договором оренди.
На виконання умов договору оренди, позивачем передано, а відповідачем-1 прийнято обладнання загальною вартістю 5 631 583,15 грн., що підтверджується актами прийому-передачі обладнання в оренду, а саме: №39169 від 03.12.2019, №39368 від 10.12.2019, №39375 від 10.12.2019 та №39470 від 12.12.2019.
Позивач наполягає та доводить, що ним надано відповідачу-1 послуг з оренди обладнання на загальну суму 2 527 976,48 грн., що підтверджується актами виконаних робіт, які підписані сторонами без застережень та зауважень. 
Проте, відповідачем-1 були лише частково оплачені орендні платежі у сумі       1 475 094, 31 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача за період з 03.12.2019 року до 13.11.2020, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача-1 з оплати прострочених орендних платежів, яка станом на дату подання цього позову становить 1052882,17 грн.
Крім того, відповідач-1 має заборгованість перед позивачем по відшкодуванню вартості неповернутого обладнання на суму 11 438,33 грн., що підтверджується актом про відшкодування № 20020920 від 29.09.2020 року, підписаним позивачем та відповідачем-1.
          Враховуючи неналежне виконання відповідачем-1 прийнятих на себе зобов`язань з повної та своєчасної оплати наданих послуг з оренди, 26.10.2020 позивач звернувся до відповідача-1 із письмовою вимогою про сплату заборгованості  за договором оперативної оренди обладнання, яка залишена відповідачем-1 без задоволення.
26.10.2020 року позивачем направлено на адресу відповідача-2 письмову вимогу, в якій вимагалося від відповідача-2 виконати обов`язки поручителя та сплатити на користь позивача заборгованість відповідача-1 за договором оренди. Однак, вимога залишена відповідачем-2 без відповіді та задоволення.
Наявність солідарного обов`язку щодо повної сплати заборгованості за договором оперативної оренди обладнання, стала підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних, та звернення позивача до господарського суду Харківської області із вказаним позовом.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Принцип свободи договору викладений у статтях 6 та 627 Цивільного кодексу України, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). 
В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. 
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір №СО-19-0000941 від 30.05.2019 за своєю правовою природою є договором оренди, за яким, згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Частиною 1 ст. 286 цього ж кодексу передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріали справи не містять доказів належного та своєчасного виконання першим відповідачем зобов`язань за договором оперативної оренди обладнання №СО-19-0000941 від 30.05.2019; договір оренди, в якому узгоджені всі істотні його умови є чинним та підлягає виконанню,  а відтак перший відповідач, не здійснивши повну та своєчасну оплату орендних платежів та не повернувши орендоване майно, порушив прийняті на себе зобов`язання за договором, в результаті чого утворився борг щодо сплати орендних  платежів у сумі  1 052 882,17 грн. та щодо відшкодування вартості не повернутого орендованого майна у сумі 11438,33 грн.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).
Як вже зазначалося, на забезпечення виконання прийнятих на себе обов`язань за договором  оперативної оренди обладнання №СО-19-0000941 від 30.05.2019 між сторонами укладено договір поруки №СО-19-0000942 від 30.05.2019, відповідно до якого відповідач-2 (Поручитель) зобов`язався перед Кредитором відповідати за своєчасне і повне виконання Боржником своїх зобов`язань за договором оренди, укладеним між Кредитором та Боржником.
За змістом статей 553-554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно з ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Доказів погашення поручителем заборгованості відповідача -1 за договором оперативної оренди обладнання №СО-19-0000941 від 30.05.2019 перед позивачем матеріали справи не містять. 
Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості з оплати прострочених орендних платежів за договором оперативної оренди обладнання №СО-19-0000941 від 30.05.2019 у сумі 1052882,17 грн. та заборгованості по відшкодуванню вартості неповернутого обладнання в сумі 11438,33 грн.
Крім основної заборгованості, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів: 96 384,16 грн. пені  за загальний період з 31.01.2020 по 31.10.2020,  20  660,17 грн. 3% річних за загальний період з 31.01.2020 по 31.10.2020, 25  197,51 грн. інфляційних за загальний період з 31.01.2020 по 31.10.2020. 
Приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України          унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ст.549 Цивільного кодексу України).
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина шоста статті 231 ГК України).
Статтями     1,3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений      статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
За змістом п. 7.1. договору, у разі несвоєчасної сплати орендної плати, відшкодування вартості неповернутого (пошкодженого) обладнання, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Період нарахування штрафних санкцій складає весь період прострочення зобов`язань (абз.2 п. 7.7 Договору).
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі порушення боржником виконання грошового зобов`язання у нього в силу закону за вимогою кредитора виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.
За змістом ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Наведений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 19.06.2019 року у справах № 646/14523/15-ц , №703/2718/16-ц.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  обґрунтованість вимог позивача та стягнення пені за загальний період з 31.01.2020 по 31.10.2020 у сумі 96384,16 грн., 3% річних за загальний період з 31.01.2020 по 31.10.2020 у сумі 20660,07 грн., та інфляційних за загальний період з 31.01.2020 по 31.10.2020 у сумі 25197,51 грн.
Доводи апелянта щодо ігнорування позивачем пропозицій розділити погашення заборгованості на 6 місяців за відповідним графіком, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Всі зміни і доповнення до цього Договору оформлюються в письмовій формі у вигляді додатків і додаткових угод, які підписуються повноважними представниками та скріплюються печатками Сторін та є його невід`ємними частками (п. 11.3 Договору).
Цей Договір та будь-які додатки до нього, інші документи, що стосуються виконання зобов`язань за Договором скріплюються печатками Сторін цього Договору (п. 11.4 Договору).
Аналіз наведених положень договору свідчить про те, що будь-які узгодження між сторонами порядку погашення заборгованості здійснюються сторонами у письмовій формі та скріплюються печатками сторін.
З огляду на відсутність у матеріалах справи письмових доказів погодження сторонами порядку розподілу та погашення заборгованості за відповідним графіком, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позову.
Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи наведене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Твердження заявника апеляційної скарги про нез`ясування судом при ухваленні рішення обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі №    922/3760/20.
Щодо заяви відповідача про визнання позову та повернення 50 % сплаченого судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову ( ст.191 ГПК України).
Згідно з приписами ч. 2     ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. 
Апелянтом при зверненні з апеляційною скаргою було сплачено 27147,66грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 24129 від 17.05.2021.
Враховуючи визнання відповідачем-1 (апелянтом) позову на стадії апеляційного перегляду, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав (відповідно до вимог ч. 2 ст.130 Господарського процесуального кодексу України) для повернення ПП «Фасад-Сервіс» з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 13 573,83 грн., сплаченого при поданні апеляційної скарги, згідно з платіжним дорученням від 17.05.2021 № 24129 на суму 27147,66 грн, про що судом буде винесено відповідну ухвалу.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші 50 відсотків судових витрат по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення  господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі № 922/3760/20, у сумі 13   573,83 грн., покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Фасад-Сервіс” на рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 у справі № 922/3760/20– залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2021 (повний текст рішення складено 16.03.2021) у справі № 922/3760/20– залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки  оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

                    Повний текст постанови складено   03.08.2021 

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Дучал

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян