ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/233/21  Номер провадження 22-ц/814/1430/21	Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
секретар Зеленська О.І.,
з участю представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Оніщенко Н.Ю.
розглянувши у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою виконувача обов`язки заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Дігтяря Антона Олеговича
на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2021 року, постановлену суддею Алтуховою О.С.(повний текст складено 28 квітня 2021 року),
у справі за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу до Лубенської районної державної адміністрації,  ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, про визнання незаконним, скасування розпорядження Лубенської районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акту, витребування земельної ділянки із незаконного володіння,

в с т а н о в и в:
       20.01.2021 Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу звернувся до суду з позовом до Лубенської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, про визнання незаконним, скасування розпорядження Лубенської районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акту, витребування земельної ділянки із незаконного володіння.
       В обґрунтування позовних вимог вказав, що розпорядженням Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №123 від 26.03.2003 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по оформленню права власності на земельні ділянки членами селянського фермерського господарства» відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації по оформленню права власності в розмірі земельних часток (паїв) по Войнихівській сільській раді на земельні ділянки членам селянсько-фермерського господарства із земель селянського (фермерського) господарства «Ромашка» - 3,89 га, для ведення фермерського господарства.
       Розпорядженням голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» затверджено дану технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку та передано ОСОБА_1 3,89 га ріллі.
У подальшому ОСОБА_1 одержала державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.01.2010, серія та номер ЯГ 343177, та передала вказану земельну ділянку в оренду ОСОБА_2 строком на 49 років, про що 27.12.2012 внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Прокурор вважає, що в даному випадку відбулося порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, що є підставою для визнання відповідно до ст.21 ЗК України недійсними рішень про (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.
Просив поновити пропущений строк для звернення з позовом до суду, визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» у частині затвердження технічної документації ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 3,89 га ріллі, кадастровий номер 5322881200:09:006:007, для ведення фермерського господарства, розташованої на території Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області. Визнати недійсними Державний акт на право власності ОСОБА_1 від 26.01.2010 серія та номер ЯГ 343177, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № щодо земельної ділянки площею 3,89 га. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 3,89 га з кадастровим номером 5322881200:09:006:007, яка знаходиться на території Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області та стягнути понесені позивачем судові витрати.
       Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2021 року закрито провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу до Лубенської районної державної адміністрації,  ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, про визнання незаконним, скасування розпорядження Лубенської районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акту, витребування земельних ділянок із незаконного володіння.
       Роз`яснено, що розгляд даної справи належить до юрисдикції господарського суду.
       Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 є членом Селянського (фермерського) господарства «Ромашка», спірна земельна ділянка належить їй на праві власності з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин щодо користування земельними ділянками, наданим із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.
       Виконувач обов`язків заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Дігтярь А. подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу. Посилаючись на норми процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу про закриття провадження у справі.
       Звертає увагу, що спірна земельна ділянка видавалася відповідачу ОСОБА_1 не для створення фермерського господарства. На момент виділення даної земельної ділянки вже було створено селянське (фермерське) господарство «Ромашка», а іншого нею не створювалося. Фактично СФГ «Ромашка» не здійснює свою діяльність, а частина земель, якою раніше користувалося дане господарство, повернуто в державну власність.
       Зазначає, що суд не врахував, що відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2015 у справі №516/3935/15 за позовом Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції припинено юридичну особу СФГ «Ромашка» (код ЄДРПОУ 2482900).
Вказує, що позов, з яким звернувся перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури, стосується незаконного набуття спірної земельної ділянки водного фонду з державної власності всупереч встановленому законом порядку та використання її не за цільовим призначенням. Надання у приватну власність земель водного фонду для ведення фермерського господарства без врахування імперативної заборони щодо використання земель водного фонду з цією метою та відсутності передбачених законом підстав для перебування у приватній власності земель вказаної категорії, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.ст.20,21,60,61 ЗК України, ст.ст.88,89 ВК України.
Посилаючись на ст.20 ГК України, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.04.2019 у справі №621/2501/18, доводить, що даний спір не стосується господарської діяльності ОСОБА_1 чи СФГ «Ромашка», а лише стосується питання незаконної приватизації земель водного фонду, а тому даний спір несе індивідуальний характер. Тому, з огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин у цій справі, цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Оніщенко Н.Ю. заперечила доводи апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу міськрайонного суду – без змін.
У судовому засіданні адвокат Оніщенко Н.Ю. підтримала висновки суду першої інстанції щодо підвідомчості заявленого прокурором спору господарському суду. Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є членом Селянського (фермерського) господарства «Ромашка» (юридична адреса місцязнаходження: АДРЕСА_1 ).
Розпорядженням голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області №237 від 10.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано ОСОБА_1 3,89 га ріллі./а.с.25/
На підставі Державного акту на право власності від 26.01.2010 серія та номер ЯГ 343177 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,89 га, розташованої на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення фермерського господарства. /а.с.30/
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (який є публічним та загальнодоступним), на даний час існує Фермерське господарство «Ромашка», членом якого є відповідач ОСОБА_1 /а.с.172-178/
Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що фермерські господарства - це юридичні особи, а тому їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам. Такий висновок узгоджується із неодноразово викладеною Верховним Судом позицією та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року по справі №348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року по справі №317/2520/15-ц, від 29 травня 2019 року по справі №402/1225/16, від 02 жовтня 2019 року по справі №542/118/17.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги прокурора таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди з ухвалою суду та довільним тлумаченням норм процесуального права і переоцінки фактичних обставин.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Господарський кодекс України регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (стаття 1 ГК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. 
Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарськадіяльність).
Згідно п.15 ч.1 ст.20 ГК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах між суб`єктами господарювання.
Із матеріалів справи убачається, що відповідачка ОСОБА_1 є членом Селянського (фермерського) господарства «Ромашка» та передана їй у власність спірна земельна ділянка має цільове призначенням – для ведення фермерського господарства.
Зі змісту положень статті 12 Закону №973-IV вбачається, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.
Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам. Така правова викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року по справі №348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року по справі №317/2520/15-ц, від 29 травня 2019 року по справі №402/1225/16, від 02 жовтня 2019 року по справі №542/118/17.
Враховуючи, що спірна земельна ділянка надавалась для ведення фермерського господарства, то справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки дані правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, навіть якщо відповідачем у справі зазначено фізичну особу, якій ця земельна ділянка надавалась для вказаних цілей. Тому апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги, що спірна земельна ділянка видавалася відповідачці ОСОБА_1 не для створення фермерського господарства, а на момент виділення даної земельної ділянки вже було створено селянське (фермерське) господарство «Ромашка», а іншого нею не створювалося.
Також не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги, що СФГ «Ромашка» не здійснює свою діяльність та відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2015 у справі №516/3935/15 за позовом Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції припинено юридичну особу СФГ «Ромашка» (код ЄДРПОУ 2482900).
Як убачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказане фермерське господарство не виключено із даного реєстру.
Оскільки колегія суддів погодилася з висновком міськрайонного суду, що заявлений прокурором позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, доводи апеляційної скарги щодо незаконності набуття відповідачкою ОСОБА_1 спірної земельної ділянки водного фонду з державної власності всупереч встановленому законом порядку та використання її всупереч цільового призначення не перевіряються та не оцінюються, оскільки вони стосуються предмету та підстав позову і підлягають перевірці при розгляді спору по суті.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу виконувача обов`язки заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Дігтяря Антона Олеговича – залишити без задоволення.
Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05.07.2021.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська