КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Тиханський О.Б.
Єдиний унікальний номер справи № 372/624/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11639/2021
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
14 вересня 2021 року                                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня  2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
 
встановив:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.10.2020 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Однак на час постановлення рішення він був зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності, а тому рішенням суду з нього було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі. 
Вказував, що на даний час майновий стан позивача змінився, він припинив здійснювати підприємницьку діяльність, у зв`язку з відсутністю доходу та уклав трудовий договір. 
На підставі викладеного просив зменшити розмір аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів, а саме до 1/3 частки всіх видів його заробітку доходу щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 травня  2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня  2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не врахував, що розмір аліментів, що підлягає сплаті є завеликим. Посилається на те, що він на разі фізично не може сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходив.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є зміна розміру аліментів на утримання дитини.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Одним із основних  прав дитини  є право на утримання, яке кореспондується  з конституційним  обов`язком  батьків  утримувати  дітей до їх повноліття та знайшло  своє закріплення  у Сімейному кодексі України.
Стягнення  аліментів  на утримання  дитини є одним  із способів  захисту інтересів  дитини, забезпечення  одержання  нею коштів, необхідних  для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Встановлено, що 11 червня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, який рішенням Обухівського районного суду Київської області 24 листопада 2020 року було розірвано.
Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія НОМЕР_1 та Серія НОМЕР_2 .
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року присуджено стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року.
Відповідно до положень ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України  наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених  рішенням суду.
Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу  України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.
Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.  
Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку  підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).
Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).
Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач мотивував його тим, що з часу ухвалення рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх доньок, у нього змінився матеріальний стан, оскільки він припинив підприємницьку діяльність у зв`язку з відсутністю доходів та працевлаштувався по трудовому договору, а отже не має змоги сплачувати аліменти в розмірі встановленому рішенням суду.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дані обставини не є суттєвими і не свідчать про наявність достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову.
Так, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 13 січня 2021 року дійсно припинив підприємницьку діяльність, проте доказів відсутності доходів та/або їх розмірів суду не надав.
В подальшому, 15 січня 2021 року ОСОБА_1 , на підставі наказу № 1-К/2021, було прийнято на роботу на посаду продавця-консультанта за основним місцем роботи з окладом 6000 грн на місяць.
В своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що заробітна плата в розмірі 6000 грн не сприятиме своєчасній сплаті аліментів.
Разом з цим, позивач не надав суду достатніх доказу, що підтверджує будь-яку зміну фактичних обставин, які є підставою для зміни розміру аліментів, як то матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.
Окрім того, позивачем не було надано документів щодо усіх його доходів, належного йому майна та доказів неможливості сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судовим рішенням.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, погіршився стан здоров`я позивача, змінилось його чи відповідача матеріальне становище, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті сторін по справі, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни   розміру аліментів, визначених рішенням суду. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції також врахував, що неповнолітні діти сторін проживають окремо від батька, в силу чого не в повному обсязі отримують батьківську увагу та турботу, аліменти на їх утримання позивач сплачує за рішенням суду нерегулярно, має заборгованість по сплаті аліментів, участі у додаткових витратах не бере
А відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, належна оцінка яким надана судом першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування судового рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня  2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                               М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                                                        С.М. Верланов
 
С.І. Савченко