УХВАЛА

31 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 560/6948/20
адміністративне провадження № К/9901/31852/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:          
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року по справі № 560/6948/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати дій відповідача протиправними та зобов`язати зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди роботи на посадах «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика»: з 02.09.1968 р. по 16.11.1968 р. у Івано-Франківській механізованій колоні №20; з 21.01.1971 р. по 16.05.1972 р. у Лісокомбінаті «Осмолода»; з 22.05.1972 по 03.05.1973 у Будинку управління при Рожнятівській селищній раді депутатів трудящих; з 15.05.1973 по 02.03.1974 у Ярмолинецькій районній санітарно-епідеміологічній станції; з 01.08.1974 по 28.08.1974 у Ярмолинецькій міжколгоспній раді; з 02.09.1974 по 01.04.1986 у Ярмолинецькій сільгосптехніці станції технічного обслуговування автомобілів; з 01.04.1986 по 13.05.1993 у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці; з 13.05.1993 по 01.04.1994 у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці; з 08.04.1994 по 16.02.2000 у Сільськогосподарському підприємстві ім. Шевченка с. Соколівка; з 16.02.2000 по 26.04.2000 у Сільськогосподарському підприємстві ім. Шевченка с. Соколівка; з 26.04.2000 по 29.12.2001 у ВАТ ДП «Автомобіліст» при Ярмолинецькій сільгосптехніці;
- зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05 серпня 2020 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року, адміністративний позов задоволено частково:
- визнано необґрунтованим не вирішення по суті заяви ОСОБА_1 від 05.08.2020 року про перерахунок пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, наступні періоди: з 02.09.1968 р. по 16.11.1968 р. у Івано-Франківській механізованій колоні №20 на посаді електромонтера першого розряду; з 21.01.1971 по 16.05.1972 у Лісокомбінаті «Осмолода» на посаді електромонтера другого розряду, з 25.08.1971 електромонтера третього розряду, з 17.03.1972 року електромонтера четвертого розряду; з 22.05.1972 по 03.05.1973 у Будинку управління при Рожнятівській селищній раді депутатів трудящих на посаді електромонтера; з 15.05.1973 по 02.03.1974 у Ярмолинецькій районній санітарно-епідеміологічній станції, на посаді електромонтера; з 01.08.1974 по 28.08.1974 у Ярмолинецькій міжколгоспній раді на посаді слюсаря-електрика; з 02.09.1974 по 01.04.1986 у Ярмолинецькій сільгосптехніці станції технічного обслуговування автомобілів на посаді електрослюсаря; з 01.04.1986 по 21.08.1992 у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці на посаді електрослюсаря четвертого розряду, з 14.06.1988 слюсаря по ремонту електроустаткування третього розряду;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути та вирішити заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії (від 05.08.2020), провівши перерахунок усього стажу (страхового та пільгового) з урахуванням пільгового стажу, який зараховується за цим рішенням, та встановлених судом обставин.
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті  13  КАС України.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Предметом оскарження в даній справі є дії органу Пенсійного фонду України стосовно зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, стажу роботи на певних посадах.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідач зазначає, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованим, оскільки такі посилання мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі.
Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на положення статті 328 КАС, в скарзі детально викладено фактичні обставини справи та підстави непогодження з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд також зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, оскільки ця справа є справою незначної складності в силу приписів пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України, заявником наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не доведена, тому обґрунтуванням підстав оскарження судових рішень, визначеним частиною четвертою статті 328 КАС України колегія суддів оцінки не надає.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року по справі № 560/6948/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                            Л.В. Тацій
Суддя                                                                                С.Г. Стеценко
Суддя                                                                                Т.Г. Стрелець