ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«06» липня 2021 року
м. Харків
справа № 619/3719/17
провадження № 22ц/818/4127/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Дмитренко А.Ю.,
учасники справи: 
позивач – Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,
відповідач –  ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу судді Дергачівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року в складі судді Якименко Л.О.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2017 року засобами поштового зв`язку Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 106 000,00 грн та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про його перегляд, в якій міститься клопотання про поновлення строку.

Клопотання про поновлення строку на подачу заяви мотивовано тим, що вона не знала, що на розгляді перебувала дана справа, оскільки з січня 2016 року мешкала в с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, а про існування оскаржуваного судового рішення дізналась після ознайомлення з матеріалами справи її представника. 

Зазначила, що їй не відомо, хто за неї отримав копію заочного рішення.

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення – відмовлено, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення – залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою судді Ніколаєнко М.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, порушив норми процесуального права, зокрема, її не було належним чином повідомлено про розгляд справи, оскільки з січня 2016 року вона мешкала в с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, а про існування оскаржуваного судового рішення дізналась після ознайомлення з матеріалами справи її представника. Вказала, що вона була позбавлена права на захист своїх прав та інтересів у суді під час вирішення даної справи, не мала можливості подати заперечення щодо позовних вимог, належним чином захистити та відстояти свої права та інтереси. Вважала, що нормами ЦПК України не передбачено залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з пропуском строку на подачу такої заяви. Зазначила, що, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду суд першої інстанції позбавив її права апеляційного оскарження, оскільки без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції вона позбавлена права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку.

06 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці банку до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому, посилалася на те, що доказів того, що відповідачка не отримувала копію судового рішення, матеріали справи не містять. Навпаки, матеріали справи містять зворотнє повідомлення про отримання судового рішення відповідачкою. 

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 29 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Також, в ній вона зазначила, що апеляційну скаргу підтримує.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстави для поновлення відповідачу строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду відсутні, тому заяву необхідно залишити без розгляду як таку, що подана після закінчення визначеного процесуального строку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд , якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Стаття 126 ЦПК України передбачає наслідки пропущення процесуальних строків. Зокрема, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено. Вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Оскільки главою 11 ЦПК України не врегульовано наслідки, які настають в результаті пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, суд керувався положеннями частини другої статті 126 ЦПК України, за якими документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.47).

Саме за вказаною адресою  ОСОБА_1 направлялися копія ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками, судові повістки, які були повернуті без вручення.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 106 000,00 грн та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Копію заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2018 року направлено  ОСОБА_1 на адресу:  АДРЕСА_1 та отримано нею 30 січня 2018 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.56).

Тобто, вона мала право на поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду у разі її подання до 19 лютого 2018 року.

Проте, лише 14 квітня 2021 року до суду першої інстанції  ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення суду.

Однак, враховуючи, що матеріали справи містять відомості щодо отримання відповідачкою поштою копії зазначеного судового рішення ще 30 січня 2018 року, які  ОСОБА_1 належним чином не спростовано, та не вказано інших поважних причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду з 20 лютого 2018 року по 14 квітня 2021 року, висновок суду першої інстанції щодо відмови їй у задоволенні клопотання про поновлення строку є обґрунтованим.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 також не вказано інших поважних причин пропуску строку, об`єктивно непереборних і пов`язаних з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій обставин, які б перешкоджали їй звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення більше трьох років з дня отримання його копії.

Аргументи  ОСОБА_1 щодо того, що вона проживає за іншою адресою, ніж вказана у позові, у зв`язку з чим її належним чином не було повідомлено про розгляд справи та вона не отримувала ніяких процесуальних документів, колегія суддів не приймає, оскільки матеріали справи не містять доказів її реєстрації за іншою адресою. Також, слід зазначити, що пунктом 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 передбачено, що внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення. Пунктом 99 Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі, рекомендовані листи з позначкою «судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності – повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також, документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. В матеріалах справи міститься зворотнє повідомлення про отримання рішення суду відповідачкою (чи уповноваженою особою). Доказів того, що дії поштового відділення щодо вручення/невручення судової повістки відповідачці визнані протиправними, матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються перегляду заочного рішення по суті спору та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку.

Отже, ухвалу судді першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо залишення заяви без розгляду.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, та справа по суті спору не розглядалась, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу судді Дергачівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 08 липня 2021 року.