Дата документу  Справа № 310/4678/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №310/4678/21                                  Головуючий в 1 інст. Богомолова Л.В.
Провадження №33/807/605/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року                                                        місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Полянчука В.Б., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постановуБердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2021 р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 28.05.2021 року о 06 год. 05 хв. в Запорізькій області, м. Бердянськ, по вул. Мелітопольське шосе, 64, ОСОБА_1 , керував скутером Viper, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук, почервоніння зіниці ока), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» або у медичному закладі для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння категорично відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1 , вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, як на доказ підтвердження винуватості ОСОБА_1 , послався на протокол про адміністративне правопорушення який складено за відсутності двох свідків. У протоколі зазначено, то до нього додається відєо, однак під час огляду долученого до протоколу DVD диску було встановлено відсутність відеозапису. На запит суду відеозапис працівником поліції не надано. Апелянт звертав увагу суду, що у особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, була відсутньою нагрудна бодікамера та технічні засоби відеозапису на застосовувались. Отже, відеозаписом не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою «Драгер» та у лікарні. Просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також присутність представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Полянчука В.Б., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Перевіряючи законність постановленого судом рішення, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з матеріалів справи, працівниками поліції інкриміновано ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вимоги про що були заявлені ними у зв`язку з виявленням у водія ознак алкогольного сп`яніння у виді: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння зіниці ока.

З наведеними обставинами суд першої інстанції погодився та встановив їх у постанові, визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, згідно п.п.2-4 р.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно п.6 Інструкції огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.

Натомість, працівник поліції зазначив у протоколі відносно ОСОБА_1 однією із ознак алкогольного сп`яніння - почервоніння зіниць ока, що не лише не відповідає вищезазначеним нормам Інструкції, а і фізіології людини.

Звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність жодного належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Між тим, визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх підозр щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а також щодо дотримання процедури огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським з застосуванням відеозапису, а у разі неможливості його здійснення у присутності двох свідків.
Проте, у порушення зазначеної норми в матеріалах справи відсутні письмові покази свідків щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відсутній безперервний відеозапис події з нагрудної камери поліцейського.
При цьому, жодних доказів здійснення поліцейськими пропозиції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку не надано, у зв`язку з чим, наявні у протоколі пояснення самого ОСОБА_1 щодо відмови пройти огляд жодним чином не свідчать про наявність такої відмови відповідно до встановленого  ст. 266 КУпАП порядку. 
За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейським процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП  знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Встановленим порушенням не здатні переважити позначки ОСОБА_1 щодо випитого пива, оскільки за жодних критеріїв визнання провини, без належного підтвердження іншими доказами та дотримання відповідної процедури не можна вважати доведення провини за критерієм «поза розумним сумнівом».
З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що не дотримано належним чин6ом вимог щодо огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2021 р., якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник