ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

15 липня 2021 року
м. Харків

справа № 644/3022/21
провадження № 22-ц/818/3762/21

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Кругової С.С.,
за участю секретаря судових засідань – Гармаш К.В.

учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , 
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу 

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року, постановлену суддею Матвієвською Г.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що є таке, що набрало законної сили, рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вказує, що жодна з позовних вимог, заявлених у даному позові не була предметом позову і не розглядалася у справі № 644/5583/19. Крім того підстави позову також відрізняються від підстав позову справи № № 644/5583/19.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції керувався вимогами п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України та зазначав, що підстави позову у даній справі охоплюються підставами позову у справі №644/5583/19, обидві справи мають той самий предмет спору.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив витребувати із незаконного володіння відповідача на користь позивача нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 та повернути її власнику ОСОБА_1 , визнавши за ним право власності на вказану квартиру; визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 04.06.2018 року №581/К, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 19.01.2009 його мати – ОСОБА_3 уклала з ПАТ «Астра Банк» кредитний договір № 400001006146007, за яким отримала кредитні кошти в розмірі 80000 грн. на строк до 19.01.2019. В забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором, він виступив майновим поручителем матері та передав в іпотеку банку спірну квартиру.

В 2019 році позивач дізнався про декілька договорів, в результаті укладання яких було порушено його право власності на спірну квартиру.

Із змісту позовних вимог вбачається, що вимогою є визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 04.06.2018 року №581/К витребування із незаконного володіння відповідача на користь позивача нерухомого майна – квартири АДРЕСА_1 , повернення її власнику ОСОБА_1 , визнання за ним права власності на вказану квартиру.

Судом першої інстанції встановлено, що спір між сторонами вже вирішено 22 липня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова (суддя Черняк В.Г.) по справі № 644/5583/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», Акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС БАНК», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Миргородська Наталія Григорівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінова Тетяна Віталіївна, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги, визнання недійсним договору відступлення права вимоги, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та виключення з реєстру запису про реєстрацію права власності на квартиру. 

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 липня 2020 року залишено без змін.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який подано.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності (визначеності), який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, а сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04грудня 2019року у справі №917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19 ) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту права або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду у справі № 644/5583/19, яка бела розглянута районним та апеляційним судом просив визнати недійсним договору купівлі-продажу права вимоги № 1533 від 02.12.2013 року, визнати недійсним договору відступлення права вимоги № 562 від 04.06.2018 року, визнати недійсним договору купівлі-продажу квартири № 1776 від 07.12.2018 року, виключити з реєстру запису про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , в той час як у справі, яка переглядається апеляційним судом вимоги заявлені про витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 та повернути її власнику ОСОБА_1 , визнавши з ним право власності на вказану квартиру та визнати недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 04.06.2018 року № 581/К.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у даній справі заявлені позивачем  вимоги не були предметом судового розгляду і рішення суду по цим вимогам не приймалось.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена без дотримання норм процесуального права і наявні підстави для її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 372, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року – скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                        О.В. Маміна 

                                                                               С.С. Кругова