ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021                                    м. Дніпро         Справа №  904/160/19 (904/5681/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Чус О.В., 
секретар судового засідання Мацекос І.М.
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 (повний текст складено 08.06.2021,        суддя Суховаров А.В.) у справі № 904/160/19 (904/5681/20)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АС", м. Волноваха, Донецька область
до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради, м. Кам`янське, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії за договором №1037(20)Е-505/19 від 16.12.2019 на загальну суму 6 215 058,13грн. та судового збору у розмірі 93 225,87грн. 
                                                  
                                                  ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Кам`янський водоканал" Дніпропетровської обласної ради про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію за договором №1037(20)Е-505/19 від 16.12.2019 на загальну суму 6 215 058,13 грн., судового збору у розмірі 93 225,87грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2021 у справі № 904/160/19 (904/5681/20) позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто     з Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" основний борг в сумі 6 215 058,13 грн.,    витрати зі сплати судового збору у розмірі 93 225, 87 грн.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 частково задоволено заяву КП «Кам`янський міськводоканал» ДОР про розстрочення виконання рішення господарського суду від 18.01.2021, відстрочено виконання рішення господарського суду від 18.01.2021 у справі №904/160/19 (904/5681/20) до 15.01.2022 року, в решті відмовлено.
Оскаржувана ухвала мотивована наявним скрутним матеріальним становищем боржника, який перебуває в процедурі банкрутства, особливим статусом комунального підприємства – відповідача як єдиного постачальника послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам міста Кам`янське, а також тим, що надання відстрочки виконання судового рішення на 12 місяців, здійснене судом в межах строків, встановлених ст. 331 ГПК України з урахуванням всіх наявних у справі доказів, сприятиме досягненню оптимального балансу інтересів сторін справи.
2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.
          Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "АС" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить:
       - ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 у справі № 904/160/19 (904/5681/20) про відстрочення виконання рішення суду скасувати; 
    - постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2021 у справі №904/160/19 (904/5681/20) відмовити повністю. 
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення господарським судом норм процесуального права.
На думку ТОВ «АС», висновок суду про дотримання балансу інтересів боржника і кредитора шляхом відстрочення виконання судового рішення протягом встановленого ГПК України строку з підстав надання боржникові можливості спланувати відповідні витрати і не допустити затримки заробітної плати та розрахунків за електроносії, не відповідає об`єктивним обставинам справи, не ґрунтується на доказах, поданих відповідачем, та нівелює принцип обов`язковості судового рішення.
Обов`язковість судового рішення є однією із засад господарського судочинства. Відстрочення виконання судового рішення без наявності обґрунтованих підстав є порушенням принципу обов`язковості судового рішення та доступу до правосуддя, закріплених в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник також посилається на рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012, згідно якого виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист, практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Шмалько проти України», «Жовнер проти України», «Горнсбі прти Греції», «Бурдов проти Росії», «Ясюнієне проти Литви»), п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».
Скаржник стверджує, що на підтвердження заяви відповідачем подано лише бухгалтерську довідку про №64 від 18.05.2021 про наявність дебіторської заборгованості в сумі 177    248,9 тис грн. станом на 01.05.2021, яка не може бути належним доказом у справі, проте інших доказів в обґрунтування скрутного матеріального становища заявником не надано. Зазначені обставини не були оцінені господарським судом під час прийняття оскаржуваної ухвали.
Станом на момент розгляду заяви про відстрочку виконання рішення наказ не було отримано позивачем та не пред`явлено до виконання, а на момент подання заяви наказ ще не було видано судом.
Наявність дебіторської заборгованості не звільняє боржника від обов`язку виконання зобов`язання. 
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 27.06.2018 у справі №813/8842/13-а, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення.
Така підстава, як скрутне матеріальне становище не є виключною обставиною, що свідчить про неможливість виконання рішення суду на стадії його виконання, а є наслідком діяльності підприємства, тому не може розцінюватись як підстава для відстрочки згідно зі ст. 331 ГПК України.
Надання відстрочки виконання судового рішення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (постанова Верховного Суду у справі №2-54/08 від 21.02.2019), а надання відстрочки без дотримання балансу інтересів сторін позбавляє кредитора можливості захистити свої права та знижує авторитет судового рішення.
3. Узагальнені доводи та заперечення    інших учасників справи.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив у задоволенні скарги відмовити, ухвалу господарського суду про надання відстрочки виконання судового рішення залишити без змін.
До відзиву додано довідку від 09.07.2021 №83, згідно з якою станом на 01.07.2021 дебіторська заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення населенню становить 173    494    572,45 грн.  
До апеляційного господарського суду надійшло клопотання №1340/03 від 19.07.2021 від ТОВ «АС», в якому позивач звернув увагу на той факт, що останні виплати від відповідача за спожиту електроенергію надійшли 08.09.2020, тому, на думку позивача, надання відстрочення виконання судового рішення призведе не до покращення фінансового стану та сплати боргу після закінчення терміну відстрочення, а навпаки, може мати тяжкі економічні та соціальні наслідки для відповідача, коли всю суму заборгованості 6    308 248,00 грн. необхідно буде сплатити взимку до початку нового бюджетного року.
До клопотання позивачем додано бухгалтерську довідку №1336/01 від 06.07.2021, яку ТОВ «АС» просить долучити до матеріалів справи.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 у справі № 904/160/19 (904/5681/20), призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.08.2021. 
У судовому засіданні 04.08.2021 оголошена перерва до 11.08.2021.
11.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
У судовому засіданні представники сторін надали пояснення у справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу слід залишити без змін з таких підстав.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від    18.01.2021 у справі №904/160/19 (904/5681/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії за договором №1037(20)Е-505/19 від 16.12.2019 на загальну суму    6 215 058,13грн. та судового збору у розмірі 93 225,87грн., позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
20.05.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява КП "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради за №15-06/663 від 19.05.2021 про відстрочення виконання рішення суду від 18.01.2021.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/160/19 (904/5681/20)    залишено без змін.
27.05.2021 господарським судом видано відповідний наказ у справі №904/160/19 (904/5681/20).
У судовому засіданні 03.06.2021 заявник наполягав на задоволенні вимог щодо відстрочення виконання рішення суду.
В обґрунтування вимог заявник посилався на скрутне матеріальне становище, спричинене    систематичною несплатою споживачами (населенням) послуг з водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим розмір дебіторської заборгованості за послуги водопостачання і водовідведення та іншим послугам станом на 01.05.2021 складає 177 248, 9 тис. грн. 
Заявник вказав, що підприємство боржника – є єдиним постачальником послуг централізованого водопостачання та водовідведення у місті Кам`янське. При цьому, функціонування підприємства залежить від належного утримання обладнання та комунікацій, що здійснюється за рахунок коштів, отриманих від реалізації послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Підприємством боржника здійснюються заходи щодо примусового стягнення зі споживачів (населення) заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за результатом вчинення яких отримані кошти будуть спрямовані на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2021 у справі №904/160/19(904/5681/20).
За змістом заперечень від 03.06.2021 ТОВ "АС" зазначив про відсутність доказів на підтвердження заяви, про безпідставність вимог заявника з огляду на відсутність виключних обставин, за яких можливе відстрочення виконання рішення суду.
          6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1    ст. 326 ГПК України    судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1)          ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2)          стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3)          стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
Судом встановлено, що 24.01.2020 відкрито провадження у справі №904/160/19 про банкрутство Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради "Міськводоканал".
За висновками, викладеними Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, і, зокрема, у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.
Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслив, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" встановлено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.
Згідно з ч. 1    ст. 9 Конституції України    частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.
За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №904/4566/18 та від 20.09.2018 у справі №905/2953/17.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".
Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не лише доводів боржника, а й заперечень кредитора.
Відповідно до приписів частин 3, 4    статті 13 ГПК України    кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1    ст. 74 ГПК України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями частини 1    статті 77 ГПК України    передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1 - 3    ст. 86 ГПК України).
За таких обставин, враховуючи факт відкриття провадження у справі №904/160/19 про банкрутство Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради "Міськводоканал", яка перебуває на стадії розпорядження майном,    колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення заяви Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради шляхом відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2021 у справі №904/160/19(904/4954/20) до 15.01.2022, оскільки таке відстрочення виконання рішення у справі сприятиме належному виконанню заявником своїх зобов`язань, можливості спланувати та здійснити відповідні витрати, не допустити затримки виплат по заробітній платі та поточних розрахунків за енергоносії, а, отже, належним чином виконати рішення суду у справі, що сприятиме захисту інтересів обох сторін.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Доводи апеляційної скарги про те, що відстрочення виконання рішення суперечить практиці Європейського суду з прав людини, за якою надмірна тривалість виконання остаточного рішення є порушенням пункту 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    (далі - Конвенція), апеляційний господарський суд відхиляє з таких підстав.
Дійсно, на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші, ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява N 60858/00).
Так,    ГПК України    передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення… Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини перша і п`ята статті 331).
Отже, положення частини 5    статті 331 ГПК України    слід розуміти як такі, що стосуються правових наслідків задоволення поданої стороною заяви та обмежують максимальний строк, на який суд може розстрочити або відстрочити виконання судового рішення, одним роком з дня прийняття саме рішення про відстрочення або розстрочення рішення суду.
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2020 у справі №904/160/19 порушено провадження про банкрутство Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради "Міськводоканал", яка перебуває на стадії розпорядження майном. При цьому, апеляційний господарський суд враховує особливий статус відповідача, який є комунальним підприємством і здійснює водопостачання та водовідведення споживачам міста Кам`янське.    Примусове стягнення боргу може призвести до    зриву водопостачання споживачам, до яких відносяться, зокрема, населення та бюджетні установи.
За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що боржником надані достатні докази, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені в заяві обставини роблять неможливим своєчасне виконання рішення у даній справі. В даному випадку,    відстрочка виконання рішення для боржника не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник, який перебуває у процедурі банкрутства, лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та    погашення заборгованості перед стягувачем.
Відстрочка виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника. Тобто, важливим є досягнення балансу інтересів сторін.
Беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду першої інстанцій, який в рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення на 12 місяців у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням "справедливого балансу" між сторонами, апеляційний господарський суд вважає, що підстави для скасування прийнятого рішення місцевого господарського суду щодо вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги – про недопущення створення привілейованого становища для боржника та його ухилення від виконання свого зобов`язання, а також про нівелювання авторитету судового рішення та позбавлення кредитора можливості захистити свої права колегія суддів відхиляє з підстав недоведеності та необґрунтованості.
Відповідно до ст. 331 ГПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення за заявою сторони. Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Тобто, законодавець не ставить вирішення судом питання щодо надання відстрочення виконання судового рішення в залежність від дати видачі судового наказу або порушення виконавчого провадження, тому такий довід скаржника відхиляється апеляційним господарським судом.
Стосовно клопотання ТОВ «АС» щодо долучення до матеріалів справи в якості доказу на підтвердження доводів апеляційної скарги бухгалтерської довідки позивача №1336/01 від 16.07.2021, суд апеляційної інстанції  не досліджує докази, які не були надані у справу в суді першої інстанції без поважних причин. 
8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду.
Право скаржника не порушено.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної    скарги.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 269 ГПК України).
Дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи апеляційної скарги та відповідність аргументів сторін у справі нормам чинного законодавства,  колегія суддів зазначає про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок чого відповідно до статті 276 ГПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 у справі № 904/160/19 (904/5681/20) – без змін.
10. Судові витрати.
Відповідно до    ст. 129 ГПК України    судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст.    129,    269,    275-280,    282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  «АС» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 у справі № 904/160/19 (904/5681/20) залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 у справі № 904/160/19 (904/5681/20) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3    статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.08.2021 

Головуючий суддя                                                                       Л.М. Білецька  

Суддя                                                                                     Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                      О.В. Чус