П О С Т А Н О В А
іменем  України 
17 вересня 2021 року 	 	справа 340/1280/20	

                    Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
                              головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                    судді  Ясенова Т.І., Головко О.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 (суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про виплату допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИВ:
          
           ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, в якому просить визнати протиправною відмову у виплаті допомоги на оздоровлення за 2020 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати виплатити таку допомогу та в подальшому виплачувати допомогу, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати. 
          Вказує, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІІ групи, та має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Водночас допомогу на оздоровлення за 2020 рік йому виплатили в розмірі 90гр.

          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.05.2020, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволений частково. Визнана протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення стосовно ненарахування і невиплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2020 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та зобов`язано нарахувати і виплатити таку допомогу. 
Суд зазначив, що до 01.01.2015 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачалось виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Подальше делегування Кабінету Міністрів України повноваження встановлювати розмір допомоги протирічить Конституції України.  

          В апеляційній скарзі Управління соціального захисту населення просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують, що вони зобов`язані керуватись законом, який діє на час нарахування допомоги. 

          Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

          Частина 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції Закону України №2638 від 11.07.2001, передбачала виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
          Законом України №76 від 28.12.2014, стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». 
Законом України №2082 від 06.06.2017, стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена в новій редакції, відповідно до частин 2, 3 якої, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження в 1986 році. Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 10 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженому Постановою КМУ №760 від 26.10.2016 в редакції Постанови КМУ №924 від 06.12.2017, щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, - в розмірах, встановлених Постановою КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
               Відповідно до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції Постанови КМУ №132 від 19.02.2020, установити громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: особам з інвалідністю I і II групи –  120 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 – 100 гривень; особам з інвалідністю III групи та дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою –  90 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 3 та кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження в 1986 році – 75 гривень.

          Колегія суддів відзначає, що правове регулювання виплати щорічної одноразової допомоги постійно змінювалось. Однак з 01.01.2015, з набранням чинності Закону України №76 від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», і до цього часу на законодавчому рівні передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тобто, суд повинен перевірити законність дій конкретного суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації, на час виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2020 рік.

Виходячи з положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації, конкретний відповідач в цій справі, правомірність дій якого безпосередньо слід перевірити, зобов`язано було керуватись законодавчими нормами, відповідно до яких щорічна допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. 
Оскільки положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, які діють після 01.01.2015, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, Управління соціального захисту населення правомірно виплатило позивачу допомогу на оздоровлення за 2020 рік в розмірі 90гр, як це передбачено Постановою КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Постанови КМУ №132 від 19.02.2020, яка також є нескасованою та є чинною. 
          Тобто Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації діяло в межах чинного законодавства, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави визнавати протиправною бездіяльність цього органу.  

          Таким чином, окружним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Керуючись статтями 241-244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області задовольнити.

          Скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 та прийняти нову постанову.

          В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 

          Постанова набирає законної сили з 17.09.2021 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               судді                                                                      Т.І. Ясенова 

                               судді                                                                      О.В. Головко