ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/3566/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року (суддя Петренко О.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                            
                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 138 протокольного рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке викладене у Витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 161 від 22.11.2019р., яким відмовлено їй у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в зоні проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької області її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини; 
Про зобов`язання відповідача призначити та виплатити їй одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю в зоні проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької області її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в порядку встановленому постановою КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», та відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати пункт 138 протокольного рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 161 від 22.11.2019р., яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в зоні проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької області її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в зоні проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької області її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в порядку встановленому постановою КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», та відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В задоволені решти позовних вимог – відмовити.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в  частині  відмови в задоволенні позову, позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції вірно  встановивши протиправність оскарженого рішення, повинен був позов задовольнити в повному обсязі, оскілки позивачем було  вчинено всі  дії для призначення одноразової грошової допомоги. Також зазначено, що судом першої інстанції неправомірно було зменшено суму витрат на професійну правничу допомогу.  
Відповідачем також подана апеляційна скарга, просить рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що ДТП, в якому загинув чоловік позивача, сталося саме з вини ОСОБА_3 .
Представник позивача апеляційну скаргу підтримав.
Представник відповідача не з`явився, про дату, час, місце розгляду апеляційних скарг повідомлявся. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга   ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач, є дружиною загиблого при виконанні службових обов`язків в районі виконання завдань під час проведення ООС, під час захисту цілісності та незалежності України, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_2 
ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , яке видано 18.11.2019 року Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради має пільги встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів.
В жовтні 2019 року, позивач, через Кіровоградський ОВК, звернулась до Міністерства оборони України з заявою про виплату їй та неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги, в зв`язку з загибеллю в зоні ООС її чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Листом від 26.12.2019 за №4656, ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що, згідно протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №161 від 22.11.2019 їй відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, в зв`язку з загибеллю в ООС її чоловіка – ОСОБА_2 , внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Зі змісту витягу з протоколу №161 від 22.11.2019 р. встановлено, що підставою для відмови вказано : «Смерть ОСОБА_2 є наслідком ДТП в результаті порушення ним правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного правопорушення, що підтверджено листом СУ ГУ НП в Донецькій області від 27.09.2017 р. №9779/20/02-2019. Згідно з ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги  не здійснюється, якщо інвалідність військовослужбовця є наслідком вчинення злочину або адміністративного правопорушення».
Позивач звернулась з даним позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а рішення комісії Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу з вищевказаної підстави не відповідає фактичним обставинам справи.
Також суд першої інстанції зазначив, що Міністерству оборони України надано дискреційні повноваження щодо прийняття рішень про призначення одноразової грошової допомоги, або про відмову в призначення такої грошової допомоги.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції щодо необхідності скасування оскарженого рішення погоджується.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII  передбачено, що соціальний захист військовослужбовців      діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Дія цього      Закону      поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини1      стаття 3 Закону №2011-ХІІ).
Відповідно до частини 1      статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі      одноразова грошова допомога),      гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно до пункту 1 частини 2      статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Частиною 9      статті 16-3 Закону №2011-XII      передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначено постановою КМУ від 25.12.2013 за №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Як було встановлено судом першої інстанції,  рішенням комісії Міністерства оборони України від 22.11.2019  за №161 відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки смерть військовослужбовця є наслідком ДТП в результаті порушення ним правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного правопорушення (стаття 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Пунктом 1 статті 16-4      Закону №2011-XII  передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні положення містить і пункт 19 Порядку №975.
Колегія суддів погодлжується з висновками суду першої інстанції, що доводи відповідача, що чоловік позивачки помер внаслідок ДТП в результаті порушення ним правил дорожнього руху, є помилковими.
Згідно довідки про обставини травми прапорщика ОСОБА_2 від 15.10.2019 за №520, вказано : «Біологічна смерть. Політравма. Закрита травма грудної клітини. Закрита черепно-мозкова травма.  Травми були отримані під час виконання бойового завдання у зоні проведення ООС, захищаючи цілісність та незалежність України.  Під час загибелі військовослужбовець ОСОБА_2 не перебував під дією алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин та не мав наміру заподіяти собі навмисну шкоду» (а.с.20).
Постановою СУ ГУНП в Донецькій області від 31.07.2020, кримінальне провадження №12019050000000384 від 17.09.2019 року за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_2 закрито, в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.51-55).
Зі змісту листа від 17.01.2020 р.№401/20/02-2020 наданого на адвокатський запит СУ ГУНП в Донецькій області, встановлено, що в матеріалах кримінального провадження №12019050000000384 від 17.09.2019 відсутня інформація щодо складення відносно водія ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП (а.с.26).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  наявність цього кримінального провадження та проведення досудового розслідування жодним чином не свідчить про наявність будь-яких протиправних дій з боку загиблого ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити та провести виплату одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії (пункт 4).
Згідно з частиною 4 цієї статті, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За висновками Європейського Суду з прав людини, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, заява №38722/02).
Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивачу не було відмовлено у призначення у зв`язку з наданням неповного переліку документів.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. 
Щодо розподілу судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу. 
Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги від 09.01.2020р., укладений між позивачем та адвокатом Бойко О.В., детальний опис робіт від 03.02.2021, квитанцію до прибуткового касового ордера №25 від 28.01.2021 про сплату 8000 грн. за договором    про надання правової допомоги від 09.01.2020.
Враховуючи вимоги частини 5 статті 134 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі  2000 грн.
Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від  03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині відмови в задоволенні позову та зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в зоні проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької області її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в порядку встановленому постановою КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», та відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позов в цій частині задовольнити.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю в зоні проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької області її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в порядку встановленому постановою КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», та відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від  03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 23 липня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш