ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14941/21                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  03 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                Оксененка О.М.,
суддів:                                                      Лічевецького І.О.,
                                                           Мельничука В.П.,

При секретарі:                              Кузьмінської К.В.,

За участю позивача:                            ОСОБА_1 ,
представника відповідача:                Майстренко О.М.,          

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного антикорупційного бюро України, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Директора Національного антикорупційного бюро України № 785-н від 29.03.2021 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати наказ Директора Національного антикорупційного бюро України № 46-ДСК від 29.03.2021 «Про внесення змін до структури, штатного розкладу та штатного розпису Національного антикорупційного бюро України»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Директора Національного антикорупційного бюро України № 48-ДСК від 31.03.2021 «Про внесення змін до структури, штатного розкладу та штатного розпису Національного антикорупційного бюро України»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Директора Національного антикорупційного бюро України № 1027-н від 29.04.2021 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » з внесеними до нього змінами згідно наказу № 1028-н від 29.04.2021 «Про внесення змін до наказу Директора Національного антикорупційного бюро України № 1027-н від 29.04.2021 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » в частині припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади Керівника П`ятого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України в частині вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Директора Національного антикорупційного бюро України № 785-н від 29.03.2021 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » - відмовлено.
Роз`яснено позивачу, що розгляд даної вимоги не віднесено до юрисдикції жодного із судів загальної юрисдикції та підлягає вирішенню в порядку виконання судових рішень.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказану ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 640/11970/20, якою зобов`язано поновити його на посаді Керівника Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, відповідачем було прийнято оскаржуваний наказ Національного антикорупційного бюро України № 785-н від 29.03.2021 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ».
Однак, на думку позивача, підствами даної позовної вимоги про скасування такого наказу є не тільки той факт, що посада Керівника П`ятого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України не є рівнозначною посаді Керівника Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, а також те, що такий наказ носить похідний характер від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 29.03.2021 №46-ДСК, яким внесено зміни до структури, штатного розкладу та штатного розпису відповідача.
На думку апелянта, наказ № 785-н від 29.03.2021 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » підлягає оскарженню в адміністративному суді як такий, що пов`язаний із призначенням, проходженням і звільненням з державної служби.
Позиція суду першої інстанції про неможливість віднесення позовної вимоги до юрисдикції жодного із судів прямо суперечить положенням статті 124 Конституції України щодо доступу до правосуддя та поширення юрисдикції судів на усі юридичні спори.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що не можна зобов`язувати суб`єкта владних повноважень ухвалювати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Відтак, оскаржувана ухвала, на думку відповідача, є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва з вимогами про визнання протиправним звільнення, зобов`язання поновити на посаді.
Як наслідок, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 640/11970/20, зокрема, зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді Керівника Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України.
На виконання вказаної постанови суду від 17.03.2021 відповідачем поновлено ОСОБА_1 наказом № 785-н від 29.03.2021 на посаді Керівника П`ятого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 17.03.2021.
Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі в частині зазначених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, заявляючи позовні вимоги про скасування наказу № 785-н від 29.03.2021, позивач не погоджується зі способом виконання судового рішення у справі №640/11970/20, тому даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства в загальному порядку.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У силу вимог статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Згідно частини другої ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 640/11970/20, зокрема, зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді Керівника Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України.
Як наслідок, на виконання вказаного судового рішення, ОСОБА_1 поновлено наказом № 785-н від 29.03.2021 на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 17.03.2021.
Аналізуючи вказану позовну вимогу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач не погоджується саме зі способом виконання судового рішення у справі №640/11970/20, тому заявлене питання підлягає вирішенню в порядку судового контролю (ст. 382 КАС України) або визнання протиправним рішення на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Так, положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Крім того, приписами частини першої ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
У даному випадку, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним наказом № 785-н від 29.03.2021 поновлено позивача на посаді в Національному антикорупційному бюро України з огляду на рішення у справі №640/11970/20.
При цьому, під час вирішення питання про поновлення позивача на посаді у межах справи №640/11970/20, суд не може та й не зобов`язаний викладати для суб`єкта владних повноважень всі роз`яснення механізму виконання такого рішення у майбутньому, та які дії необхідно вчинити для його повного виконання.     
Як зазначає апелянт, підставою для звернення останнього з даним позовом є, зокрема, не вирішення між позивачем та відповідачем трудових відносин у такому виді, на який розраховував ОСОБА_1 під час прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 640/11970/20, зокрема, поновлення його на посаді Керівника саме Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України.
Тобто, позивач фактично не погоджується зі способом виконання судового рішення у справі №640/11970/20.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення у справі №640/11970/20 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Підсумовуючи вище наведене, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства в загальному порядку.
Відповідно до п. 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина шоста ст. 170 КАС України).
У постанові від 22.03.2018 в адміністративній справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Відтак, спір, який виник із правовідносин у сфері контролю за виконанням судового рішення не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що слід відмовити у відкритті провадження в частині вимоги про скасування наказу № 785-н від 29.03.2021 та роз`яснити, що заявлене питання підлягає вирішенню в порядку судового контролю (ст. 382 КАС України) або визнання протиправним рішення на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук