ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 808/1600/17
адміністративне провадження № К/9901/30926/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - Управління) на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2017 (суддя Прудивус О.В.) та ухвалу Дніпропетровського  апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 (головуючий суддя - Щербак А.А., судді - Н.П. Баранник, Ю.В. Дурасова) у справі за поданням Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росукртранс» (далі - Товариство) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, 

У С Т А Н О В И В:

Управління 01.06.2017 звернулось до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - Товариства, застосованого рішенням в.о. заступника начальника Управління від 31.05.2017.

Подання обґрунтоване тим, що Товариство відмовило контролюючому органу у допуску до документальної позапланової виїзної перевірки, що є підставою для застосування адміністративного арешту майна Товариства.

Запорізький окружний адміністративний суд ухвалою від 06.06.2017 відкрив провадження у даній справі.

Запорізький окружний адміністративний суд ухвалою від 06.06.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017, закрив провадження у справі.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що питання про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна у випадку, коли між сторонами існує спір про право, має вирішуватися адміністративним судом, але в порядку позовного провадження. Також, суди виходили з того, що наявність існування між сторонами спору про право, зокрема, наявністю позову Товариства про скасування наказу Управління від 29.09.2017 № 1361 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», підтверджується інформацією, наявною у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», яка встановлена у Запорізькому окружному адміністративному суді. 

Управління оскаржило рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 20.09.2017 відкрив касаційне провадження у даній справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що спір про право в контексті статті 183^3 Кодексу адміністративного судочинства України має місце, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у зазначеній статті, з урахуванням того, що суд перевіряє факти щодо наявності спору про право на стадії відкриття провадження у справі, або ж відмовляє у прийняття подання. 

Товариство не скористалось своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 09.08.2021 прийняв касаційну скаргу до провадження, закінчив підготовку справи до касаційного розгляду та визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 10.08.2021.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що наказом В.о. заступника начальника Управління від 29.09.2017 № 1361 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» було призначено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства   з 29.05.2017 тривалістю 10 робочих днів.

На підставі вказаного наказу контролюючим органом оформлено направлення на перевірку № 1088 від 29.05.2017.

Актом від 29.05.2017 № 244/08-01-14-06/35610254 зафіксовано недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Зокрема, на копії наказу від 29.09.2017 № 1361 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» уповноваженим представником Товариства було вчинено напис про та, що Товариств вважає зазначений наказ незаконним та буде оскаржувати його в суді.

Рішенням В.о. заступника начальника Управління від 31.05.2017   було застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків Товариства.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління про визнання протиправним та скасування наказу Управління від 29.09.2017 № 1361 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 183^3   Кодексу адміністративного судочинства України   суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті зазначеної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у частині першій статті 183^3   Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення   відповідного подання. 

Наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідною заявою.

З огляду на те, що Товариство оскаржило наказ В.о. начальника Управління від 29.09.2017 № 1361 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», який став передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів перелічених у частині першій статті 183^3   Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність спору про право та, як наслідок, про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за зверненням органу доходів і зборів на підстав заяви такого органу.

При цьому, закриваючи провадження у справі за заявою Управління у зв`язку з виявленням спору про право суд першої інстанції роз`яснив Управлінню, що відповідні вимоги підлягають розгляду в адміністративних судах України, але в загальному порядку позовного провадження.

Таким чином, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій у справі, що розглядається, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права до встановлених у справі обставин, у задоволенні касаційної скарги Управління слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Управління підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2017 та ухвала Дніпропетровського  апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 - без змін. 

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2017 та ухвалу Дніпропетровського  апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді | Л.І. Бившева І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова