22-ц/804/2093/21 
                                                                                265/3282/21 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ
     „03”  серпня  2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 265/3282/21
Номер провадження 22-ц/804/2093/21 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :  
заявник – КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя»
заінтересована особа – ОСОБА_1 
прокурор – Таушан Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року  головуючого судді Адамової І.С., присяжних Ликової Т.С., Сотнікова В.В. зі складанням повного тексту судового рішення 14 травня 2021 року по цивільній справі про проведення примусового психіатричного огляду,-

В С Т А Н О В И В :
13 травня 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» (далі -  КНП «Психіатрична лікарня м. Маріуполя») звернулося до суду із заявою про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву мотивовано тим, що 11 травня 2021 року до КНП «Психіатрична лікарня м. Маріуполя» надійшла заява від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  стосовно їх родички ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначено, що у ОСОБА_4 з 28 квітня 2021 року стала проявлятися агресивна поведінка по відношенню до родичів, вона стала всім надсилати у вайбері повідомлення з погрозами, відвідала мага, який їй сказав, що вона прийомна дочка, чомусь беззаперечно  цьому повірила, від усіх відокремилась, ізолювала свою п`ятирічну доньку ОСОБА_5 та 05 травня 2021 року забрала її документи з дитячого садка. Рідні ОСОБА_1 відвідали дитячий садок та з`ясували у вихователя, що на дитині були синці, змінилась поведінка дитини, вона стала замкнутою і пригніченою. Рідні хвилюються за безпеку дівчинки та зазначають, що дитину ніхто не бачив з 28 квітня  2021 року. В усній формі заявниці повідомили, що зверталися по допомогу до органів опіки та поліції.
З посиланням на ст. 11 Закону України « Про психіатричну допомогу», з урахуванням, що  ОСОБА_1 самостійно за допомогою до психіатра не звертається, а одержані від  рідних відомості дають підстави для обґрунтованого припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, просили  про  проведення психіатричного огляду пацієнта у примусовому порядку за рішенням суду. 

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року заяву КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» про проведення примусового психіатричного огляду задоволено. Надано дозвіл на проведення психіатричного огляду в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без її усвідомленої згоди. Роз`яснено, що рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1   просить скасувати рішення суду та у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення, порушення її прав,  норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів скарги зазначено, що судом порушено вимоги ст. ст. 128-130 ЦПК України, так  з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була повідомлена про час та місце розгляду справи, заяву було розглянуто 14 травня 2021 року без її участі, про судове засідання та ухвалення оскаржуваного рішення вона дізналася вже після закінчення розгляду справи від служби у справах дітей -  07 червня  2021 року.  Крім того в порушення вимог ст. 272 ЦПК України,  рішення суду від 14 травня 2021року у строк та у порядку передбаченому вказаною статтею ОСОБА_1 вручене  не було. 15 червня 2021 року вона уклала договір з адвокатом,який отримав  рішення суду лише 22 червня 2021 року після свого письмового звернення для видачі вказаного рішення суду . 
Вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про її примусовий психіатричний огляд, оскільки як вбачається з матеріалів справи підставою для задоволення заяви КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» про проведення її примусового психіатричного огляду було звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,які є її родичами (двоюрідна сестра та тітка).У своїй заяві ,яка знаходиться у матеріалах справи вони вказали,що починаючи з 28 квітня 2021 року у неї стала проявлятись агресивна поведінка по відношенню до родичів,остання стала всім надсилати у вайбері повідомлення з погрозами,від усіх відокремилась,ізолювала свою п*ятирічну доньку ОСОБА_6 ,2016 року народження,забрала її документи з дитячого садка. ОСОБА_7 відвідали дитячий садок та з*ясували у вихователя,що на дитині були синці,змінилась поведінка дитини,вона стала замкнутою та пригніченою. Зазначають,що дитину ніхто не бачив з 28 квітня 2021 року . Вказані обставини не відповідають дійсності та є перекрученими з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,оскільки у період з квітня 2020 року вона залишала свою доньку ОСОБА_6 ,2016 року народження практично кожен день у своїх батьків  – ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .Однак ,починаючи з лютого 2021 року вона почала помічати зміни у поведінці своєї дитини,а також у її фізичному стані. 30 квітня 2021 року вона подала заяву до Лівобережного ВП про відкриття кримінального провадження відносно свого батька ОСОБА_8 та кримінальне провадження за її заявою було відкрито за ч.2 ст.156 КК України, досудове  розслідування триває. Після того,як вона перестала спілкуватися зі своїми батьками та подала заяву про відкриття кримінального провадження на неї почали здійснювати негативний вплив її тітка ОСОБА_3 та двоюрідна сестра ОСОБА_2 .Таким чином ,її повідомлення у вайбері були пов*язані , із  незаконними діями   родичів  та  захисту прав своєї дитини. 
  Зауважує, що задовольняючи заяву про її примусовий психіатричний огляд, суд не викликав її у судове засідання та не допитував, задовольнивши заяву виходячи лише з висновку психіатра, який ніколи її не бачив, з нею не спілкувався та виходячи з заяви її родичів, в якій вказані обставини, що не відповідають дійсності, інших доказів матеріали справи не містять.
У  судовому засіданні  її  рідні  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснювали, що вони бажають відібрати у неї дитину та стати її опікунами, тому вважає, що мета звернення останніх до психіатричної лікарні , це помста на її заяву про відкриття кримінального провадження та відібрання у неї дитини.
Звертає увагу суду, що на теперішній час, з 26  травня 2021 року вона орендує будинок за адресою: АДРЕСА_2 , у якому мешкає разом з донькою та чоловіком. На обліку у психіатра або нарколога вона не знаходиться, має диплом спеціаліста ПДТУ за спеціальністю «Менеджмент організацій», до 22 червня 2021 року працювала офіційно у ТОВ «Енергія - ТРІО» на посаді інженера з охорони праці, за місцем роботи характеризувалася позитивно, її донька ОСОБА_5 з 12 травня 2021 року відвідує старшу групу № 3 ДНЗ №83 м. Маріуполя та характеризується дуже позитивно.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду  першої інстанції.
До суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява по суті справи, в якій остання просить  відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду (а.с.59-62), яка судом апеляційної інстанції відхилена,у зв*язку з тим,що ОСОБА_2 не є учасником справи в розумінні розділу IV глави 10  ЦПК України  .
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Конишев А.Г.  підтримали доводи апеляційної скарги,просили звернути увагу на надані письмові докази,а саме : витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань,номер кримінального провадження : 4202105200000026,про внесення 16 червня 2021 року  за ознаками ч.2 ст.156 КК України  заяви ОСОБА_1   про те,що її батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснюють розпусні дії відносно її доньки ОСОБА_10 ,2016 року народження; характеристику КДНЗ «ясла-садок № 160 «Джерельце» на вихованку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; характеристику ТОВ « Енергія-Тріо» з місця роботи ОСОБА_1 ,1989 року народження; сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду  ОСОБА_1 ; свідоцтво про шлюб від 25 червня 2021 року ; психолого-педагогічну характеристику дитини ОСОБА_5 видану КДНЗ «Ясла-садок № 83 «Червоний капелюшок Маріупольської міської ради «; медичну довідку про проходження обов*язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів ОСОБА_1 ; диплом спеціаліста ОСОБА_1 про отримання у 2011 році повної вищої освіти;довідку ТОВ « Енергія-Тріо» про дохід за період з 02 лютого 2021 року по 31 травня 2021 року ; договір оренди жилого приміщення від 26 травня 2021 року ; ксерокопію трудової книжки ОСОБА_1 . 
У судовому засіданні апеляційного суду представник КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» ,що діє за довіреністю лікар Філімонова Г.М. , просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.03 серпня 2021 року  у судове засідання  не з*явилася, належним чином була  повідомлена  про дату, час і місце судового засідання ,про що свідчить розписка (а.с.82). 
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор  Лівобережної окружної прокуратури Таушан Д.А. не заперечував проти задоволення  апеляційної  скарги  ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників  розгляду справи ,з*ясувавши думку  прокурора,   дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення  не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 травня 2021 року до КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» з заявою звернулась ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою відвідування та огляду на дому їх родички ОСОБА_1 . Згідно заяви у ОСОБА_4 з 28 квітня 2021 року стала проявлятись агресивна поведінка по відношенню до родичів, остання стала всім надсилати у вайбері повідомлення з погрозами, від усіх відокремилась, ізолювала свою п`ятирічну доньку ОСОБА_5 05 травня 2021 року забрала її документи з дитячого садка. Рідні ОСОБА_1 відвідали дитячий садок та з`ясували у вихователя, що на дитині були синці, змінилась поведінка дитини, вона стала замкнутою і пригніченою. Зазначали, що дитину ніхто не бачив з 28 квітня 2021 року( а.с.4) . 
Зазначене підтверджуються висновком лікаря-психіатра Піщаної Н.Є. від 13 травня 2021 року (а.с.2). Вказані обставини  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили у судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції ,з урахуванням вищевикладених обставин та норм чинного законодавства, дійшов висновку про наявність підстав для проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  без її усвідомленої згоди.
Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню
Принципами захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119, закріплено принцип добровільності медичного огляду з метою визначення того, чи страждає особа на психічне захворювання, який передбачає, що жодна особа не може бути примушена до проходження медичного огляду з метою визначення того, чи страждає вона на психічне захворювання, крім як у відповідності до процедури, передбаченої внутрішнім законодавством держави (Принцип 5).
Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.
Стаття 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» вимагає для застосування методів діагностики, профілактики та лікування згоду інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта.
Мета проведення психіатричного огляду, суть добровільного звернення за психіатричною допомогою, а також випадки, коли психіатричний огляд може бути проведено без усвідомленої згоди особи або її законного представника, визначено Законом України «Про психіатричну допомогу».
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.
Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання особи або за її усвідомленою письмовою згодою.
Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.
Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.
Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра.
Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психічного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно (частина третя статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу).
Вказані норми статей 7, 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» конкретизують положення цього закону про презумпцію психічного здоров`я (стаття 3) і про те, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями (стаття 4), а також статей 3, 8 Конституції України, які визначають принцип верховенства права і обов`язок держави з утвердження і забезпечення прав і свобод людини, та частини другої статті 9 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» про те, що обмеження прав громадян у вигляді примусового медичного огляду допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України.
Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку може призвести до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов`язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов`язковою.
Особи, яким надається психіатрична допомога, мають право у тому числі на особисту участь у судових засіданнях при вирішенні питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав (частина третя статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу»).
Згідно із частиною другою статті 341 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. 
Суд першої інстанцій не врахував положення вказаних норм процесуального права та розглянув заяву КНП «Психіатрична лікарня м. Маріуполь»  про проведення у примусовому порядку психіатричного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без її усвідомленої згоди.  
При цьому, матеріали справи не містять доказів про повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання 14 травня 2021 року, що позбавило останню реалізувати її право особисто або через представника брати участь у судових засіданнях при вирішенні питань, пов`язаних з наданням психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим її прав.
Також,матеріали справи не містять відомостей про неможливість  ОСОБА_1 за станом здоров*я взяти участь в судовому засіданні  14 травня 2021 року. 
При цьому, скорочені строки розгляду справи не перешкодили суду першої інстанції повідомити про час та місце судового розгляду лікаря-психіатра Піщаної Н.Є, прокурора та  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , визначивши статус останніх, як зацікавлених осіб, які були присутні в судовому засіданні.При цьому,визначаючи процесуальний статус ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,як зацікавлених осіб,суд першої інстанції не вказав правових підстав для цього.
Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями (частини 3 та 4 ст. 128 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст. 129 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016р.). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).
Згідно з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Відповідно до ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Рішенням суду у цій справі порушені принципи рівності та змагальності учасників цивільного процесу, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права. Рівність учасників процесу передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
Розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1 , суд фактично позбавив цю особу права на захист своїх інтересів в суді. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності учасників процесу, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.
Згідно ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду або справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Приймаючи рішення у справі, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи.
Згідно з ч.1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд додається висновок лікаря-психіатра.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд і медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.
За змістом ст. 7 цього Закону забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно.
Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.
Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги ( ч.3 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу»).
Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.
Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення.
У невідкладних випадках, коли за одержаними відомостями, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, заява про психіатричний огляд особи може бути усною. У цих випадках рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром самостійно і психіатричний огляд проводиться ним негайно.
У випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.
Лікар-психіатр перед проведенням психіатричного огляду зобов`язаний відрекомендуватися особі, яка підлягає огляду, або її законному представнику як лікар-психіатр, назвати своє прізвище, місце роботи та викласти мету огляду.
Дані психіатричного огляду з висновком про стан психічного здоров`я особи, а також причини звернення до лікаря-психіатра та медичні рекомендації фіксуються у медичній документації.
Матеріали справи  свідчать про те, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку у  психіатричній лікарні  міста Маріуполя  не перебуває і по допомогу до лікаря психіатра не зверталася.
11 травня 2021 року до КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» з заявою звернулась ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою відвідування та огляду на дому їх родички ОСОБА_1 . 
Згідно заяви вказаних осіб у ОСОБА_4 з 28 квітня 2021 року стала проявлятись агресивна поведінка по відношенню до родичів, остання стала всім надсилати у вайбері повідомлення з погрозами, від усіх відокремилась, ізолювала свою п`ятирічну доньку ОСОБА_5 05 травня 2021 року забрала її документи з дитячого садка. Рідні ОСОБА_1 відвідали дитячий садок та з`ясували у вихователя, що на дитині були синці, змінилась поведінка дитини, вона стала замкнутою і пригніченою. Зазначали, що дитину ніхто не бачив з 28 квітня 2021 року (а.с.4) . 
Згідно висновку  лікаря-психіатра Піщаної Н.Є. від 13 травня 2021 року,приймаючи до уваги той факт,що ОСОБА_1 самостійно по допомогу до психіатра не звертається,а одержані від рідних відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії,що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих  (а.с.2). Інше мотивування відсутне.
Спрямовуючи 13 травня 2021 року  до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя  заяву про проведення психіатричного огляду пацієнта у примусовому порядку за рішенням суду ,підписану директором КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» Калугіним І.В.,лікарем-психіатром дільничним Піщаною Н.Є.,надано : висновок лікаря психіатра від 12 травня 2021 року про необхідність проведення психіатричного огляду пацієнта у примусовому порядку за рішенням суду ;копію заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.1). 
В судовому засіданні лікар-психіатр Піщана Н.Є. підтримала заявлені вимоги (а.с.12). 
Аналіз досліджених письмових доказів (а.с. 98-113)  ,наданих ОСОБА_1 , та зазначених обставин у їх сукупності свідчить про наявність конфліктної ситуації між  рідними , які вирішуються в установленому законом порядку правоохоронними органами та  службою у справах дітей .
Проте, висновок  лікаря психіатра  КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя « від  13 травня 2021 року   не містить висновку про те, що дії  ОСОБА_1   свідчать про наявність у неї  ознак не тільки тяжкого психічного розгляду, а й будь- якого психічного розладу взагалі. 
Не підтверджено матеріалами справи також те, що ОСОБА_1   вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї  чи оточуючих, або те, що ОСОБА_1   неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або може завдати значної шкоди своєму здоров`ю,здоров*ю оточуючих,  у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй  психіатричної допомоги.
Вищевикладені обставини справи дають підстави суду для прийняття рішення щодо відмови в задоволенні заяви лікаря психіатра, так як суд вважає її не обґрунтованою.
          За таких обставин, апеляційний суд  вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374,376,381,382  ЦПК України, апеляційний суд – 

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року  – скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складений 11 серпня 2021 року . 

Судді: