ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 р. 	Справа № 480/5373/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Чалого І.С.,
суддів - Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Сумського окружного адміністративного суду  (головуючий суддя І інстанції Опімах Л.М., м. Суми) від 08.02.2021  (повний текст рішення складено 08.02.2021) по справі № 480/5373/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.
Наказом від 23.12.2019 р. № 18-21979/16-19-СГ відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки позивач є неповнолітньою особою. Вважаючи наказ протиправним, позивач оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р., яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 23.12.2019 №18-21979/16-19-СГ та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.11.2019, поданої в інтересах ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та, за результатами її розгляду, прийняти рішення у формі наказу з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом; в задоволенні інших вимог відмовлено.
На виконання рішення суду Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області була повторно розглянута заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та наказом від 02.04.2020 р. № 18-13834/16-20-СГ відповідач повідомив, що на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 17.02.2020 р. подані ним матеріали заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додані до неї документи були вилучені. Крім того, бажана до відведення земельна ділянка є предметом спору в судах. Вважаючи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, позивач звернувся з позовом до суду та просив суд зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 було відмовлено у задоволенні позову. 
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на  порушення норм матеріального та процесуального  права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою наведений у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, при цьому в наказі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.04.2020 р. № 18-13834/16-20-СГ не наведено жодної з них. Таким чином, підстави для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
На підставі  п. 3  ч. 1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 20.11.2019 р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с.7-9). 
Наказом від 23.12.2019 р. № 18-21979/16-19-СГ відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки заявник є неповнолітньою особою, а відповідно до Цивільного кодексу України на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування (а.с.6).
Дана відмова оскаржена позивачем у судовому порядку. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р., яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 23.12.2019 №18-21979/16-19-СГ та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.11.2019, поданої в інтересах ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та, за результатами її розгляду, прийняти рішення у формі наказу з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом; в задоволенні інших вимог відмовлено.
На виконання рішення суду Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області була повторно розглянута заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та наказом від 02.04.2020 р. № 18-13834/16-20-СГ відповідач повідомив, що на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 17.02.2020 р. подані ним матеріали заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додані до неї документи були вилучені. Крім того, бажана до відведення земельна ділянка є предметом спору в судах (а.с.7).
Не погоджуючись з наказом від 02.04.2020 р. № 18-13834/16-20-СГ позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що відповідач, надаючи відповідь на звернення ОСОБА_1 , дотримався вимог Земельного кодексу України, дане рішення є таким, що відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Суд апеляційної інстанції вказує на те, що  у справі, що розглядається, предметом спору є відмова відповідача  за заявою позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Надання правової оцінки дій Головного управління Держгеокадастру у Сумській області потребує вирішення декількох питань, зокрема щодо:
а) підстав надання або відмови у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;
б) форми та порядку прийняття рішення відповідного органу про відмову у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;
в) правових наслідків недотримання суб`єктом владних повноважень порядку прийняття та форми рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою;
г) юридичної природи повноважень органу, який приймає рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою;
д) ефективного засобу захисту прав особи у зв`язку з протиправним рішенням, дією або бездіяльністю під час розгляду та вирішення її звернення про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом, який регулює земельні правовідносини є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Відповідно до частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Отже, відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.
Згідно з ч. ч. 6, 7ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок щодо прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
При цьому, виключною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Зі змісту наказу від 02.04.2020 р. № 18-13834/16-20-СГ про розгляд заяви ОСОБА_1  вбачається, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав того, що на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 17.02.2020 р. подані ним матеріали заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додані до неї документи були вилучені. Крім того, бажана до відведення земельна ділянка є предметом спору в судах.
Відповідь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області не містить посилань на інші підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що  обставини, на які посилається відповідач у зазначеному вище наказі, не передбачені 118 ЗК України в якості підстави для відмови у задоволенні клопотання про наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Отже, відмовляючи у наданні згоди на розробку проекту землеустрою, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, встановлений чинним законодавством України, а тому колегія суддів вважає, що наказ від 02.04.2020 р. № 18-13834/16-20-СГ про відмову ОСОБА_1  у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки у власність орендованою площею 2,00 га є протиправним та підлягає скасуванню. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку вказаного проекту, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог Земельного кодексу України.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 360/2334/17, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі №804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18 та від 28.11.2019 року по справі №803/1067/17.
Щодо ефективності вибраного способу захисту, колегія суддів зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.
А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.
В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Проте наведених обставин судовим розглядом не встановлено. Оцінка правомірності рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено у наказі відповідача від 02.04.2020 № 18-13834/16-20-СГ
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що хоча і повноваження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є дискреційними, проте належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин, необхідно визнати саме зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання їй дозволу.
Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10.10.2019 по справі №814/1959/17 та від 28.11.2019 року по справі №803/1067/17, яка згідно ч.4, 5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень та враховується іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи та помилково відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу.
Однак разом з цим, у цій справі належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин, необхідно визнати саме зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання їй дозволу.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції 840,80 грн. та апеляційної скарги 1261,20 грн., що підтверджується квитанціями від 18.08.2020 № 1_12 та від 04.03.2021 № 25_12, від 26.04.2021 № 56_12.
Враховуючи, що за наслідками судового перегляду  позов задоволено частково, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1051 грн. (420,40 грн. + 630,60грн).
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 по справі № 480/5373/20 - скасувати. 
Прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області  «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 02.04.2020 р. № 18-13834/16-20-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву   ОСОБА_1 від 20.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (ЄДРПОУ 39765885, вул. Г. Кондратьєва, 25, м. Суми, Сумська область, 40000) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий 	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов