КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
єдиний унікальний номер справи №752/10148/20
номер провадження №22-ц/824/4470/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ                             УКРАЇНИ
 
07 травня  2021 року  Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді	Білич І.М.,	
суддів	Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.,	
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю.,
у цивільній справі № 752/10148/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.10.2012 року в розмірі 36 439, 49 грн та стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулась у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»  з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 26.10.2012 року. У зв`язку з користуванням кредитними коштами та невиконанням умов кредитування, станом 28.04.2020 року у неї виникла заборгованість, у загальній сумі 36 439, 49 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 22 905,17 грн., пенею - 4972, 24, штрафи: 500 грн.(фіксована частина) та 1711, 40 грн. (процентна складова) та 6350, 68 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
Рішенням  Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Крилова О.Л. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що в обґрунтування позовних вимог,  була надана копія заяви, в якій відповідач особистим підписом засвідчила, що згодна, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Підписуючи Анкету-заяву, відповідач пройшла ідентифікацію в Банку, а тому повторне заповнення будь-яких Анкет-заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося, що не суперечить чинному законодавству. На підставі вищевказаної Анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , на яку було встановлено кредитний ліміт 15000,00 грн. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, відповідач зверталася до Банку з метою перевипуску карти. У виписці по руху коштів прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання коштів через банкомати, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.  Вказувала, що суд першої інстанції не дослідив належним чином докази по справі, дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову, не врахував вищевказані обставини. Наголошувала також і на тому, що згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Умовами Договору (п.2.1.12.6.1, п. 2.1.7.6) також передбачено умови щодо сплати пені та штрафу. Якщо суд першої інстанції не погодився з наданим Банком розрахунком заборгованості, він повинен був стягнути дійсний розмір заборгованості, а не відмовляти у позові взагалі. Таким чином, суд першої інстанції, прийнявши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, не оцінив усіх фактичних обставин справ та доводів позивача щодо наявності заборгованості відповідача та її розміру, неповно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу  не подано.
Відповідно  до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у  справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного  провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції  без повідомлення учасників справи.
У порядку ч. 13 ст. 7  ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з задоволенням позовних вимог, виходячи з наступного.
Відмовляючи у стягненні заборгованості за кредитним договором, за тілом кредиту, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 81 ЦПК України, про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
На підтвердження того, що між банком і ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту, позивачем приєднано до матеріалів справи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 26.10.2012 року.
Статтею 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Суд першої інстанції дійшов висновків, що Анкета-заява не містить жодних даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії, розмір наданого кредиту, номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. 
Із Анкети-заяви вбачається, що пам`ятка клієнта, яка є невід`ємною частиною договору, відповідачеві не видавалася. Про вид картки не вказано і в самій позовній заяві, як і не вказано відсоткової ставки за її користування. 
Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу як кредитні кошти та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кошти, а умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновків, що позивачем не надано будь-яких інших доказів, які, крім того, мають бути скріплені підписом позичальника, на підтвердження того, що відповідач отримав кредитну картку або кредитний ліміт.
Суд першої інстанції також послався на висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19).
Оскільки не встановлено факту укладання кредитного договору, суми кредитної заборгованості, розміру відсотків, під які видавався кредит, та строку дії кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновків, що позовні вимоги є не доведеними, відповідно такими, що не підлягають задоволенню.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 26.10.2012 р. ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. (а.с. 30)
На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок, на який було встановлено кредитний ліміт 15000,00 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 28.04.2020 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 36 439, 49 грн., що складається із заборгованості: за простроченим тілом кредиту - 22 905,17 грн., пенею - 4972, 24, штрафи: 500 грн.(фіксована частина) та 1711, 40 грн. (процентна складова) та 6350, 68 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.
Відповідач особистим підписом засвідчила, що "Я згоден, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua ".
Згідно із визначенням, яке міститься в ст. 633 ЦК України, договори, які укладаються Банком з фізичними особами, є публічними. Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.
Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів укладення договору та узгодження істотних умов, не відповідають обставинам справи.
Висновки, на які послався суд першої інстанції, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19), в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами інші.
Так, у справі, на яку послався суд першої інстанції, позичальник вказувала, що невід`ємна частина кредитного договору згідно з пунктами 2.1.1.2., 2.1.1.12.13 витягу з Умов та Правил є Пам`ятка клієнта, яка видається позичальнику, визначає, зокрема умови кредитування, вид кредитної картки. Така Пам`ятка у матеріалах справи відсутня, нею не підписувалась, що підтверджує відсутність між сторонами відносин кредитування.
Водночас, у справі, що переглядається, позичальник, підписуючи Анкету-заяву засвідчила ознайомлення з Пам`яткою клієнта, (а.с.30) в якій вказано, що «Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті. Усі клієнти повинні в обов`язком порядку виконувати вимоги цього документа й ознайомлюватися зі змінами».
Висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц (14-131цс19) ґрунтуються на можливості Банку надати будь-яку редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, а також на спростуванні Позичальником факту ознайомлення його з умовами кредитування.
Водночас, у даній справі, погодження з умовами договору приєднання, позичальник висловила шляхом здійснення дій щодо проведення активації картки, користування нею, а також отриманням кредитних коштів з власної ініціативи. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, на умовах, визначених банком.
Окрім того, в матеріалах даної справи наявні:
-           витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (в редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви");
-           копія наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви.
Редакція Умов та Правил надання банківських послуг від 21.08.2012 р. (а.с. 32-59)
Тобто, до суду надано конкретну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєдналась відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору, разом із наказом про її затвердження.
Наступні редакції Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач зобов`язувалась самостійно знайомитися, та до яких приєднувалася, знаходяться на офіційному сайті Приватбанку у вільному доступі для споживачів.
12.09.2018 р. ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію в банку, прізвище було змінено на ОСОБА_1 (а.с. 60), чим додатково підтвердила погодження з умовами користування кредитним лімітом, продовжила користуватись послугами банку, що підтверджується випискою по банківському рахунку. (а.с.18-27)
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, з виписки чітко вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, знімала кошти в банкоматах, однак використані кредитні кошти Банку не повернула.
Таким чином, користуючись протягом тривалого часу кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення боргу, відповідач у відповідності до ч.2 ст. 642 ЦК України фактично погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, які діяли як на момент укладення договору, так і після внесення до них змін шляхом прийняття нових редакцій Умов та правил, а також Тарифів.
Таким чином, за невиконання умов користування кредитними коштами, відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Позивач просив стягнути з заборгованість за тілом кредиту (фактично отриманими коштами) у розмірі 22 905, 17 грн. що складається із:
-           0.00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;
-           22905.17 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. 
У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочене тіло кредиту - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.
Тобто, якщо позичальник своєчасно не повертає заборгованість за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту), така заборгованість стає простроченою.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до редакції Умов та Правил надання банківських послуг, з 01.03.2019 р., з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання, настають наслідки у вигляді ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді стягнення процентів від простроченої заборгованості.
Кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто відповідач може використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами, водночас, для непогашеної частини заборгованості, зі 181-го розраховуються проценти, які почали нараховуватись з 01.12.2019 р. та становили 84%,  і склали станом на 28.04.2020 р. 6350, 68 грн., які підлягають стягненню.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна організація (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Умовами Договору (п.2.1.12.6.1, п. 2.1.7.6) передбачено умови щодо сплати пені та штрафу. (а.с. 54, 51)
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Станом на 28.04.2020 року у відповідача наявна заборгованість за пенею - 4972, 24 грн. та  штрафи за порушення умов договору 500 грн.(фіксована частина) та 1711, 40 грн. (процентна складова), які також підлягають стягненню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що вимоги позову підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню з ОСОБА_1 підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 439, 49 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги позову та апеляційної скарги задоволено у повному обсязі, тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню 2 102 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 153 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 7, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів, -
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни  задовольнити.  
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року  скасувати.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість  за кредитним договором б/н від 26 жовтня 2012 року за простроченим тілом кредиту - 22 905,17 грн., пенею - 4 972, 24, штрафи: 500 грн.(фіксована частина) та 1 711, 40 грн. (процентна складова) та 6 350, 68 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, що в загальному розмірі становить 36 439, 49 (тридцять шість тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень сорок дев`ять копійок) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рах. №   НОМЕР_2 , МФО № 305299).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя -доповідач:                                                       Судді: