УХВАЛА

09 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/2304/21
адміністративне провадження № К/9901/28041/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Калашнікової О.В.,  Кашпур О.В., 
перевіривши касаційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі №580/2304/21 за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними та скасування постанов,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просила:
- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м.Київ) Гайдай Тетяни Олександрівни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 23661, 17 грн від 12 лютого 2019 року в межах виконавчого провадження №55791418;
- визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м.Київ) Гайдай Тетяни Олександрівни щодо внесення постанови від 12 лютого 2019 року №55791418 про стягнення виконавчого збору у розмірі 23661, 17 грн та про відкриття виконавчого провадження від 31 березня 2021 року по виконавчому провадженню №64999343.
На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що станом на день відкриття виконавчого провадження №55791418 діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачала, що виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута. Оскільки провадження №55791418 закрито на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 за пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», то підстави для стягнення суми виконавчого збору в розмірі 23 661, 17 грн у державного виконавця були відсутні. Також зазначила, що стягнення виконавчого збору у розмірі 23 661, 17 грн призведе до порушення прав боржника та подвійного стягнення виконавчого збору.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд апеляційної інстанції зауважив, що з урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ погіршили становище боржника - позивача, а також того, що станом на час повернення виконавчого документу стягувачу сума заборгованості, зазначена у виконавчому листі, фактично не була стягнута у розмірі 236661,77 грн, то державний виконавець протиправно виніс постанову про стягнення виконавчого збору від 12 лютого 2019 року.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. 
З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.
За такого правового врегулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.
Поряд з цим, проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду на які у касаційній скарзі посилається позивач та зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів констатує, що правовідносини та предмет спору у них є різними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
З огляду на вказане, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,  

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі №580/2304/21 за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними та скасування постанов.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов О.В. Калашнікова   О.В. Кашпур