Справа № 130/1032/20
Провадження № 22-ц/801/1662/2021
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року	Справа № 130/1032/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання: Михайленко А.В.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Станіславчицька сільська рада Жмеринського району Вінницької області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області,
особи які не брали участі у справі та подали апеляційну скаргу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Полігас Володимир Миколайович до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за апеляційними скаргами осіб які не брали участі у справі ОСОБА_3  та ОСОБА_2  на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 січня 2021 року, постановлене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Порощука П.П., дата виготовлення повного тексту рішення 29 січня 2021 року,

встановив:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
       Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, що складається: з права на земельну частку (пай) у розмірі 2,91 умовних кадастрових гектара, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0427339, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) с. Станіславчик «Поділля», за № 564 від 03 серпня 1999 року, виданого на підставі розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації № 62 від 11 березня 1997 року. 
Позивач ОСОБА_1 вважає, що дійсно прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: вступила в фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядився домашніми та особистими речами померлої, доглядала за господарством та сплачувала податки з липня 2001 року. 
При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та документа, який підтверджує факт родинних відноси з її матір`ю. 
Вказує, що факт родинних відносин, підтверджується наступним, так, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 , яка 20 листопада 1945 року одружилась з ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». 06 червня 1982 року вона вдруге одружилась з ОСОБА_9 та змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 », проте при реєстрації шлюбу було зроблено помилку в написані імені нареченої (матері позивачки) – ОСОБА_11 , замість вірного – ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась позивач ОСОБА_13 , в свідоцтві про народження, батьком є ОСОБА_6 , матір – ОСОБА_14 . 24 травня 1988 року позивач при одруженні змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_15 ».
У зв`язку з тим, що наявна розбіжність написанні імені та прізвища спадкодавиці в документах, тому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, сертифікат на спадкову земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_4 спадкодавцем був втрачений, що також є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай).
Викладені обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просила встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування право на земельну частку (пай), розмір якої становить 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності КСП «Поділля» с.Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, яка рахується за ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 січня 2021 року позов задоволено. 
Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування право на земельну частку (пай), розмір якої становить 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності КСП «Поділля» с.Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, яка рахується за ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області мотивоване тим, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, який просить встановити заявник та неможливість одержати відповідний документ іншим чином.
Не погоджуючись з таким рішенням суду особи, які не брали участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких, посилались на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просили оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції при вирішенні спору не встановив коло спадкоємців, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та не залучив їх в якості відповідачів. Разом з тим, вказують, що останні в передбачений законом термін фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Крім того, вказують, що на час пред`явлення ОСОБА_1 вказаного позову земельний сертифікат був недійсним, тобто був відсутній предмет спору.
05 серпня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Полігас В.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив аргументи заявників викладені в апеляційних скаргах вказавши, що суд попередньої інстанції вірно встановив факт родинних відносин із спадкодавцем та визнав за позивачем право на земельну частку (пай). Крім того, вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спадщину не прийняли, оскільки ними не було встановлено факту родинних відносин із спадкодавицею, а тому їх права не порушені.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Апеляційним судом встановлено, що згідно посвідки про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 (а.с.7).
20 листопада 1945 року вона одружилась з ОСОБА_6 , про що свідчить відмітка на її посвідці про народження та змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а.с.7). 
06 червня 1982 року вона вдруге одружилась з ОСОБА_9 та змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 », проте при реєстрації шлюбу було зроблено помилку в написані імені нареченої – ОСОБА_11 , замість вірного – ОСОБА_12 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.8). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась позивач, ОСОБА_13 відповідно до її свідоцтва про народження, батьком є ОСОБА_6 , матір – ОСОБА_14 (а.с.6). 
24 травня 1988 року позивач одружилась та змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_15 », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.9). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с.6 зв.) 
Після смерті матері ОСОБА_4 залишилася спадщина, що складається земельної частки (пай) у розмірі 2,91 умовних кадастрових гектара, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0427339 , зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) с. Станіславчик «Поділля», за № 564 від 03 серпня 1999 року, виданого на підставі розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації № 62 від 11 березня 1997 року (а.с.10). 
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за параметрами пошуку на ОСОБА_4 інформація відсутня (а.с.20). 
Як стверджувала позивач у позовній заяві, сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я матері ОСОБА_4 втрачено. З приводу втрати сертифікату на земельну частку (пай) вона зверталась з оголошенням в газету «Наша газета» (а.с.17). 
Поряд з цим, до апеляційних скарг осіб, які не брали участь у справі додано копії державного акту на право приватної власності на спірну земельну ділянку серії 111-ВН № 038274, який 19 січня 2001 року був виданий на ім`я померлої ОСОБА_4 (а.с. 110, 123).
При зверненні до приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку та документу про підтвердження факту родинних відносин з спадкодавицею (а.с. 18-19). 
Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася (а.с.42).
Відповідно до довідки Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 2148 від 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 дійсно прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: вступила в фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядилась домашніми та особистими речами померлої, доглядала за господарством та сплачувала податки з липня 2001 року (а.с.11).
Згідно довідки Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 643 від 13 травня 2021 року ОСОБА_3 дійсно прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: вступила в фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядився домашніми та особистими речами померлої, доглядала за господарством та сплачувала податки з липня 2001 року (а.с. 98).
Відповідно до довідки Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 620 від 11 травня 2021 року ОСОБА_2 дійсно прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: вступив в фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядився домашніми та особистими речами померлої, доглядав за господарством та сплачував податки з липня 2001 року (а.с. 101).
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За правилами частин першої та третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до частини четвертої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Відповідно до частини п`ятої Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України (щодо спадкування) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
За змістом зазначеного припису відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до 01 січня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР.
У справі, що переглядається, установлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті відкрилась спадщина, строк на прийняття якої закінчився 28 листопада 2001 року, тобто до 01 січня 2004 року.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР 1963 року.
Відповідно до статті 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим – день, зазначений у статті 21 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Статтею 549 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Відповідач – це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови – підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Під час апеляційного розгляду встановлено, що заявлені позивачем вимоги про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_4  та визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, безпосередньо стосуються прав та обов`язків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є рідними братом і сестрою позивача відповідно та претендують кожен на свою частку у спадковому майні за наявності доказів у підтвердження прийняття ними спадщини, зокрема, довідок сільської ради та наявного у них державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я померлої спадкоємиці.
Отже, такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з іншою особою, а саме Станіславчицькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області, за наявності осіб, які в такій ситуації мають бути залучені відповідачами, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Апеляційний суд у силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом.
Доводи відзиву представника позивача на апеляційну скаргу про помилковість посилань в апеляційних скаргах на те, що Станіславчицька сільська рада є неналежним відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки за встановлених судом обставин про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спору щодо спадкового майна та відсутності доказів про те, що спадщина визнана відмерлою, можливо дійти висновку, що спір стосується лише вказаних осіб.
Апеляційний суд також не робить висновку про обґрунтованість та доведеність позову, оскільки суд може зробити такий висновок лише за наявності належного відповідача у справі.
Разом з тим, позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом до належних відповідачів, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Вказані обставини у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, оскільки позбавляє суд можливості об`єктивно дослідити усі обставини справи та вірно вирішити спір без участі всіх учасників справи.
Отже, враховуючи викладене та обставини на які посилаються ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в апеляційних скаргах як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження.
Неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги осіб які не брали участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                 О.Ю. Береговий

Судді                                                                 О.В. Ковальчук

       Т.Б. Сало