19.07.21
33/812/247/21
Провадження №33/812/247/21                                 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                 Максютенко О. А.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
19 липня 2021 року          м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Ямкової О. О.,
за участю:  секретаря                                            Андрієнко Л. Д., 
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу захисника Ремського Є. В. на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2020 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,  
- якою його визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

 Згідно протоколу про адмінправопорушення, 21 вересня 2020 року о 13год. 17хв. у місті Первомайськ в районі будинку №2 по вулиці Тімерязєва ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Крайслер Волгер», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, 18 червня 2021 року захисник ОСОБА_1 – Ремський Є. В. поштою подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2020 року  скасувати та поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону, та винесена за відсутністю водія та його захисника. Значний зміст скарги містить викопіювання диспозицій різних норм процесуального та матеріального права, в тому числі Конституції України, КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015  № 1452/735, ПДР України та інших нормативних актів, а також практику ЄСПЛ при розгляді справ в порядку кримінального судочинства, де декілька абзаців стосуються обставин справи, з якими захисник не згоден, а саме. 
Зазначає, що у протоколі працівниками поліції не зазначено, про те, що водій відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, а лише вказано, що відмовився від проходження у встановленому законом порядку, що є суттєвим порушенням. Відеозапис міститься у трьох файлах, не є безперервним, та не підтверджує чітку відмову водія від проходження огляду. Не має відсторонення водія від керування транспортним засобом, та вилучення у нього водійського посвідчення.
Тому судом не враховано, що хоча ОСОБА_1 і не керував транспортним засобом, але не відмовлявся від проходження огляду, який представниками поліції не проведено, за відсутності технічних засобів, та без видачі відповідного направлення на огляд до медичного закладу. Ніяких ознак алкогольного сп`яніння водій не мав. 
Вказував на те, що справа вирішена за відсутністю водія, так як судові виклики за належною адресою йому не направлялися. 
Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надав, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Справа розглянута за відсутністю захисника Ремського Є. В. та ОСОБА_1 , з огляду на належне їх повідомлення та надсилання ними заяви про слухання за їх відсутністю.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою не викликався, а за адресою реєстрації членів його родини, судова повістка йому не вручена.
Розгляд справи проведено за відсутністю ОСОБА_1 ..
За такого ОСОБА_1 не мав можливості довідатись про результат розгляду справи у день ухвалення суддею постанови, що ним оскаржена.
За наведених обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними. 
Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, які були присутні при його складанні, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у медичному закладі в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив положення п. 2.5 ПДР України.
Доводи захисника про невірне зазначення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення у протоколі спростовуються диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП, якою передбачена адміністративна відповідальність водія за відмову від проходження огляду «відповідно до встановленого порядку», про що безпосередньо вказано у протоколі, який складено 21 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 .. 
Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на відеорегістратор патрульного автомобіля та мобільний телефон працівника поліції. 
З відеозапису, який здійснено безперервно на відеорегістратор патрульного автомобіля, вбачається, що поліцейськими переслідується автомобіль «Крайслер Волгер», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухається на великій швидкості, намагається відірватися від переслідування, та звернувши до провулку зупиняється, а з переднього водійського сидіння виходить ОСОБА_1 та стоїть біля транспортного засобу.
За таких обставин, усі заперечення стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовується вказаним відеозаписом.
В подальшому відеозапис здійснюється за допомогою мобільного телефону поліцейського, про що водієві відомо, та на що він звертає увагу на самому запису. Застережень щодо можливості використання такого запису у відповідності до статті 251 КУпАП, процесуальні норми не містять, а тому відомості про його наявність у якості доказу містяться у складеному протоколі про адміністративне правопорушення.
Так, у першому відеофайлі «Столяр (1)», водій вказує на те, що коли його переслідували поліцейські на своєму автомобілі, йому було відомо та він намагався від них відірватися, після чого зауважив, що поліцейські не доведуть, що він керував автомобілем за відсутності у них доказів, та просив, щоб вони дали йому поставити автомобіль та піти додому.
У другому відеофайлі «Столяр (2)» міститься процедура роз`яснення водієві порядку проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі у присутності двох свідків, на що водій бурно та агресивно реагує, вказуючи, що він йшов пішки та не повинен проходити огляд, потім погодився його пройти, але коли поліцейські приготували алкотестер для проходження медичного огляду, наполягав на тому, щоб сам поліцейський пройшов такий огляд, а він пішов додому, а поліцейські нехай складають протокол.
Відтак, заперечення захисника про недотримання представниками поліції роз`яснення водієві порядку проходження огляду, відсутність у них технічного спеціального засобу для його проведення, не ґрунтуються на матеріалах справи, які свідчать про те, що водієві належним чином роз`яснено такий порядок, а його дії та поведінка свідчить про намагання ухилитися від його проведення, та фактичну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відсутність безперервного відеозапису подій на мобільний телефон, не спростовує наявність відмови водія від проходження огляду за наявності інших письмових доказів, таких як показання свідків та протоколу про адміністративне правопорушення. 
Посилання захисника на те, що у водія не було ознак сп`яніння, спростовується не лише поведінкою та зовнішнім виглядом ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеозапису, але ще і положеннями пункту 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015  № 1452/735 (далі – Інструкція №1452/735), якими визначається, що наявність у водія ознак сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, які перевіряють наявність чи відсутність такого сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів. 
Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та у присутності двох свідків, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.
Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені належними письмовими доказами, що додані до матеріалів справи.
Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2-3), які не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, наведені показання свідків узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Щодо розгляду справи за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, то суд враховує той факт, що судом справа розглянута в межах строків, визначених статтею 38 КУпАП, та з належним повідомлення водія за адресою, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, та є адресою проживання членів його родини.
Тому доводи апелянта про порушення процесуальних прав водія, з огляду положенням КУпАП, не є слушними.
Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В : 

Поновити захисника Ремському Є. В. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Ремського Є. В. залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О.О. Ямкова