УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/1370/21
адміністративне провадження № К/9901/32716/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2021 року 
у справі № 380/1370/21 
за адміністративним позовом    ОСОБА_1 
до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,   
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України (Відповідач 1), ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області (Відповідач 2), ДУ Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області (Відповідач 3), в якому просив: визнати протиправними дії МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області щодо ненадання повної, точної, ґрунтовної, достовірної запитуваної інформації позивача на запити на отримання публічної інформації від 17.12.2020 року до МВС України у Львівській області та від 11.01.2021 року вх. № 1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВСУ по Львівській області, листи відписки на які: від 13.01.2021 року за вих. № 1116/22-2021 (були скеровані із порушенням п`ятиденного терміну на розгляд, з дня отримання запиту), від 22.01.2021 року за вих.№0-2/Зі/01-2021 та від 15.01.2021 року за вих. № 33/34-75 по результатах розгляду були скеровані позивачу із неповною, неточною, неґрунтовною невичерпною, із недостовірною запитуваною інформацією, яка скерована не в повному обсязі, без зазначення вжитих заходів впливу під час розгляду звернень до винуватців; зобов`язати МВС України, Департамент персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційну комісію ГУ МВСУ у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області надати повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію та відповіді на запити на отримання публічної інформації позивача від 17.12.2020 року до МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області та від 11.01.2021 року вх.№1 до ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області із зазначенням вжитих заходів впливу до винуватців протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду у цій справі чинності (законної сили) по результатах розгляду яких скерувати позивачу повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію; відповідно до вимог ст. 382 КАСУ встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі шляхом зобов`язання МВС України, Департамент персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційну комісію ГУ МВСУ у Львівській області та Державну установу Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області з моменту набрання рішенням законної сили у справі подати звіт про виконання рішення суду та за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду у даній адміністративній справі, або в разі неподання такого звіту ухвалою суду встановити новий строк подання звіту та накласти на керівника суб`єкта владних повноважень МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області та Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області, відповідальних за виконання рішення у даній адміністративній справі, штраф в розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за даним клопотанням (яке вважати заявою позивача ) у даному позові, так як на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає у даному позові беззаперечні докази, про які йому відомо, які також достеменно є відомими відповідачам 1, 2, 3, як боржникам, які можуть бути використані судом у задоволення даного позову, так як саме на державу покладено обов`язок дбати та контролювати виконання цього судового рішення, виконання якого може бути злісно проігнороване відповідачами 1, 2, 3, які можуть не подати цього звіту, тому суд, у разі неподання звіту, розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); за результатами розгляду поданого звіту по даній заяві винести ухвалу в даній адміністративній справі про накладення штрафу на керівників Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області в розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; клопотання про накладення штрафу у даній адміністративній справі на керівників МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області вважати заявою позивача , тому половину штрафу стягнути з відповідачів 1, 2, 3 на користь позивача або за ініціативою суду, а іншу до Державного бюджету України; стягнути з керівників МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області на користь ОСОБА_1 половину суми накладеного штрафу, який відповідачі мають виплатити позивачу негайно шляхом перерахування на його особову картку Ощадбанку або Приватбанку у разі набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, у відповідності до законних вимог судових рішень без додаткового рішення суду у даній адміністративній справі нарахувати пеню про сплату негайно у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції відповідачами 1, 2, 3; застосувати до МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області фінансові щомісячні санкції та щомісячні нарахування 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, у відповідності до законних вимог судового рішення у справі, через протизаконне подання неповної, неточної, неґрунтовної, невичерпної, недостовірної запитуваної інформації, яка скерована не в повному обсязі, без зазначення вжитих заходів впливу під час недбалого розгляду звернень до винуватців, аж до моменту цілковитого погашення заборгованості відповідачами 1, 2, 3.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, яке було залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі № 380/1370/21, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства  України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі не наведено фактів наявності значного суспільного інтересу, а також не вбачається виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.
Скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки судом не встановлені та заявником не зазначено обставини, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України, Верховний Суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі № 380/1370/21 за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак   Ж.М. Мельник-Томенко