Справа № 430/1194/21 
Провадження № 33/810/153/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк                                                         30 липня 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Амельченка М.Д. і Горецької А.К. на постанову судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 30 червня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 гривень, з конфіскацією переміщуваного товару – готівкових коштів у загальній сумі 3 000 євро

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 04 червня 2021 року о 10.20 годині, перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Алчевська Луганської області до м. Бердянськ Запорізької області у пішому порядку, у особистих речах здійснювала переміщення грошових коштів у розмірі 3 000 євро, в еквіваленті іноземної валюти 99 773,01, чим порушила вимоги п. 2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 липня 2020 року за №52 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 року за №666/34949 (далі – Наказ № 52).

В апеляційній скарзі захисник Амельченко М.Д. і ОСОБА_1 , яку притягнуто до адміністративної відповідальності, просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП та повернути ОСОБА_1 вилучені у неї грошові кошти у розмірі 3000 євро. Приводить доводи щодо неправильних дій посадової особа при складанні протоколу, який не з`ясував питання наявність довідки про походження грошей та дозволу від координаційної ради. Вказує про невірно визначений еквівалент євро в національній валюті. Стверджує, не було прийнято до уваги рішення національних та практику «Європейских судів». Водночас не була розглянута відповідність норм Наказу №52 Конституції та іншим Законам України. Зазначає доводи, за якими ОСОБА_1 не приймає участь у фінансових схемах, а кошти, які у неї були вилучені, це пенсійне забезпечення, що підтверджується довідкою з пенсійного відділення м. Алчевська від 03 червня 2021 року. Стверджує, що впротоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодних обставин правопорушення. Вважає, що, оскільки готівка, у тому числі в іноземній валюті, не відноситься до категорії предметів, які заборонено або обмежено, то застосування такої міри відповідальності за порушення Наказу №52, як конфіскація всієї суми грошей є неправомірним. З цього приводу посилається на практику ЄСПЛ (справа "Садоча проти України") та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод. Переконана, що гроші не є предметом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП. Окрім того, посилається на Указ Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" щодо припинення антитерористичної операції. При цьому позиція, що АТО і ООС є одне і те ж, або ООС являється стадією АТО - це тільки нічим не підтверджене припущення. Вважає, що стосовно ОСОБА_2 протиправно складено протокол про адміністративне правопорушення №180 від 04 червня 2021 року, у зв`язку з тим, що у її діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення. Вирішивши питання про вилучення грошових коштів у ОСОБА_1 , суд фактично позбавив її засобів для існування та тієї пенсії, яку вона отримала за 17 місяців життя, що є порушення Конституції, норм міжнародного права, та інші норм права щодо належних умов життя, права на життя та право на існування, що в свою чергу є неприпустимим.

ОСОБА_2 , яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та її захисник Амельченко М.Д. у судове засідання не з`явились, захисник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону, суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення виконані в повному обсязі.
Частина 1 статті 204-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції. 
Отже ця норма є бланкетною та відсилає до спеціальних норм, що регулюють порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.
Згідно з пунктом 2 Наказу № 52 фізична особа може переміщувати готівкові кошти з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) на контрольовані Україною території у сумі, що перевищує 50 000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, за умови погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства.
Окрім того п. 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 р. № 815 «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» встановив, що фізичній особі дозволяється переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій за винятком обмежених або заборонених до переміщення. Переміщення товарів, маркування (етикетування) яких свідчить про вироблення таких товарів на тимчасово окупованих територіях, забороняється. Перелік і обсяги (вартість/вага/кількість) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей, затверджуються Мінреінтеграції.
Обґрунтовуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.204-3 КУпАП, суддя в оскаржуваній постанові послався на такі докази.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 180 від 04 червня 2021 року, ОСОБА_1 в цей день о 10.20 годині, перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Алчевська Луганської області до м. Бердянськ Запорізької області у пішому порядку, у особистих речах здійснювала переміщення грошових коштів у розмірі 3 000 євро, в еквіваленті іноземної валюти 99 773,01, чим порушила вимоги п. 2 Наказу за №52.
Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені обставини в цьому протоколі підтверджуються іншими доказами.
Протоколом вилучення, який є додатком до згаданого протоколу про адміністративне правопорушення, та фотобалицею до нього, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 .
Доводи апелянтів щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, через офіційне припинення АТО в Україні, були розглянути суддею при винесення оскаржуваної постанови та було зазначено таке.
30 квітня 2018 року набрав чинності Указ Президента України «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30 березня 2018 року за №116/2018, яким вводились в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році та Наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок з 30 квітня 2018 року операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей».
Згідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Тобто Указ Президента України «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.03.2018 за №116/2018, яким було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році, не припинило проведення антитерористичної операції, а відбулося лише переформатування АТО в операцію Об`єднаних сил (ООС) та зміна управління військами.
Апеляційний суд погоджується, що відсутні підстави стверджувати, що на час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП було припинено проведення антитерористичної операції в Україні, що у свою чергу виключало би наявність в її діях складу вказаного правопорушення.
При цьому до теперішнього часу Наказ №52 не втратив своєї чинності через переформатування АТО в операцію Об`єднаних сил (ООС).
При цьому у судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відсутні повноваження визначити відповідність норм Наказу №52 Конституції та іншим Законам України.
Доводи апелянтів про невірно визначений еквівалент євро в національній валюті, не спростовує висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, адже вона переміщувати готівкові кошти з тимчасово окуповані території на контрольовані Україною території в іноземній валюті, що перевищує еквівалентній сумі 50 000 гривень.
ОСОБА_1 не інкримінується участь у фінансових схемах, тому посилання на відсутність відомостей про це, не впливає на законність постанови судді.
Позиція апелянтів, що готівка, у тому числі в іноземній валюті, не відноситься до категорії предметів, які заборонено або обмежено, то застосування такої міри відповідальності за порушення Наказу №52, як конфіскація всієї суми грошей є неправомірним, не ґрунтуються на вимогах законодавства
Зазначеним Наказом № 52, який є бланкетною нормою до ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, прямо регулюється порядок переміщення готівкових коштів з тимчасово окупованої території на контрольовані Україною території і цей порядок ОСОБА_1 було порушено.
Посилання в апеляційній скарзі на практику ЄСПЛ (справа "Садоча проти України"), у даному випадку некоректне, оскільки правові відносини в цих справі не є тотожними та регулюються різними нормативно-правовими актами. 
Доводи апеляційної скарги про незаконну конфіскацію грошових коштів, що стали предметом адміністративного правопорушення, - 3000 євро необґрунтовані.
Відповідно до ч.1 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують.
Оскільки вилучені у ОСОБА_1 гроші є безпосереднім об`єктом правопорушення, суддя першої інстанції прийняв правильне рішення про конфіскацію зазначених грошей, що є обов`язковим як адміністративне стягнення, що передбачене ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.
При цьому фізична особа, котра переміщує готівкові кошти з тимчасово окупованої території на контрольовані Україною території, повинна погодити переміщення всієї суми, що перевищує 50 000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті (у цій справі 3000 євро), з представниками координаційного центру відповідно до законодавства, а у разі відсутності такого погодження, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, підлягає конфіскації всі грошові кошти, що були предметом незаконного їх переміщення.
Посилання апелянтів на переконання, що ОСОБА_1 має право переміщувати гроші з одного міста України до іншого, не впливає на наявність в її діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.
При цьому незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ч. 2 ст. 68 Конституції України).
З приводу посилання апелянта на практику національних судів першої та апеляційної інстанції, то суд першої інстанції вірно послався на ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості застосування у своїй діяльності та врахування лише висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Амельченка М.Д. і Горецької А.К. залишити без задоволення, постанову судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 30 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП - без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 В.Ф. Люклянчук