ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5283/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (суддя Петренко О.С., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 15.03.2021 року) у справі №340/5283/20 за позовом Фермерського господарства «Долінка Олега Олеговича» до Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, - 

в с т а н о в и в:
          12.11.2020 року ФГ «Долінка Олега Олеговича» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило визнати протиправою та скасувати постанову № 222047 від 20.10.2020 року про стягнення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн.
          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року здійснено заміну відповідача у справі з Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті на правонаступника - Центральне міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі по тексту - відповідач).
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року позовні вимоги задоволено.
          З рішенням суду першої інстанції не погодився Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, суд при розгляді справи не у повному обсязі з`ясував обставини справи, не дослідив всіх доказів у справі. Апелянт вказував на те, що 08.09.2020 року на автодорозі М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка 724+600 км, держаним інспектором Укртрансбезпеки було зупинено для перевірки автомобіль МАН державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом Samro державний номер НОМЕР_2 , які згідно свідоцтва про державну реєстрацію належать ФГ «Долінка Олега Олеговича», працівниками Укртрансбезпеки здійснено габаритно - ваговий контроль, та встановлено перевантаження на одну вісей автомобіля, замість дозволеного навантаження 11 тон здійснено навантаження 14,6 тон. Апелянт вказував, що згідно даних ДерждорНДІ, близько 74% автомобільних доріг збудовані під розрахунок навантаження на вісь 6 тон та загальною вагою автомобіля не більше 24 тон, в результаті переміщення дорогами перевантажених автомобілів, спостерігається руйнування доріг. Апелянт вказував, що суд першої інстанції вказуючи, що методика вимірювання по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, не розповсюджується на транспортні засоби з рідким та сипучим вантажем, є вірним твердженням, проте, не враховано, що у випадку вимірювання транспортного засобу МАН державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено перевезення ним не сипучого чи рідкого вантажу, здійснено зважування вантажу, з врахуванням властивостей. При здійсненні вантажно-габаритного контролю шляхом зважування, встановлено, що перевозилось м`ясо яловиче, що не є сипучим вантажем, та встановлено перевантаження на середню вісь. Апелянт вказував, що Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом, передбачають для транспортних вантажів рівномірність розміщення вантажу в кузові, таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалось його керування. Відповідальність за пакування, навантаження та розміщення у кузові вантажу несе перевізник. Завантажуючи автомобіль в межах дозволеної фактичної маси , перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів. Отже, згідно Правил дорожнього руху, навантаження на одиночну вісь дозволяються у межах 11 тон. У зв`язку з тим, що навантаження на одну вісь транспортного засобу МАН державний номерний знак НОМЕР_1 становило 14,6 тон, було складено відповідний акт. Дозволяються критична похибка у вимірюванні навантаження у розмірі 2%, проте у випадку позивача, перевищення становило 32,72%, що значно більше похибки. Апелянт вказував, що Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки є уповноваженим органом для здійснення державного контролю на автомобільному транспорті у тому числі може застосовувати адміністративно-господарські санкції, уповноважене здійснювати повноваження для захисту порушених інтересів держави в тому числі шляхом оскарження судових рішень. Однак, відповідачем не здійснено оскарження рішення, тому відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявні підстави для здійснення прокурором представництва інтересів держави у суді шляхом подачі апеляційної скарги. Згідно ст. 131-1  Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво інтересів держави у суді у разі їх порушення, якщо захист цих інтересів не здійснюється або неналежним чином здійснюється органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. 
          Згідно повідомлення від 07.05.20221 року № 15/2-422вих-21 Кіровоградська обласна прокуратура, повідомила Державну службу України з безпеки на транспорті, Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про апеляційне оскарження рішення у справі 340/5283/20. Листом від 11.05.2021 року 3 11739-21 Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки повідомило, що не буде оскаржувати рішення у справі у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.
          Листом від 07.05.2021 року № 11563-21 Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки повідомляло Кіровоградську обласну прокуратуру про бажання оскаржити рішення суду проте ,через відсутність коштів не має змоги це зробити.
          Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
          Згідно ч. 4 ст. 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.  
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Проте, єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08, та вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. При зважуванні, слід враховувати властивості вантажу, оскільки такий вантаж може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Суд першої інстанції вказував, що проведення зважування у русі, шляхом поосьвого заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил. Зі змісту ТТН №1006 від 07.09.2020 року вбачається, що загальна вага складала 19 т, при допустимій  40 т, у день здійснення зважування відповідачем транспортного засобу MAN його загальна маса не перевищувала  40 т,  що зафіксовано в акті (допустима  40 т фактична  37,46 т). Суд першої інстанції вказував, що результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення  точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем. Слід враховувати, що повна маса транспортних засобів не перевищувала допустимих норм, перевезення вантажу позивачем здійснювалось без перевищення габаритно-вагових обмежень щодо фактичної маси транспортних засобів, що дозволяє здійснення перевезення без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. У долученій до матеріалів справи довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відсутня інформація про час проведення контролю, тип пункту габаритно-вагового контролю - стаціонарний чи пересувний. Передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводитися повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології та під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і звужувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. В акті про проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, та ані в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, ні в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, не зазначено за допомогою якого зважувального обладнання здійснювалось зважування при проведенні габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля  марки MAN.
          Матеріалами справи встановлено, що 08.09.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на автодорозі М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка 724+600 км, проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАN TGX 18,440, державний номерний знак НОМЕР_3 , причіп SAMRO ST39WG, державний номерний знак НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію належать ФГ « Долінка Олега Олеговича », встановлено перевищення вагових параметрів на строєну вісь, а саме 14,6 т, при нормативно допустимій 11 т, що перевищує нормативно допустимий показник на 32,72%, у зв`язку з чим складено акт №025208 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 08.09.2020 року, складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №045159 від 08.09.2020 року. 
          Згідно акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.09.2020 року, виявлено порушення, що полягало у перевезенні    вантажу згідно ТТН №1006 від 07.09.2020 року з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм, без відповідного дозволу. Акт містить відмітки про відмову водія від підписання зазначеного акта перевірки, відмову від надання пояснень.
          Підтверджується, що 08.09.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки о 08  год. 32 хв. здійснено зважування транспортного засобу позивача, за результатами якого виявлено факт перевищення нормативно вагових параметрів, а саме навантаження на строєну вісь становило 14600 кг, за результатами чого складено чек зважування №33932. 
          Згідно товарно-транспортної накладної № 1006 від 07.09.2020 року автомобільний перевізник ФГ « Долінка О.О. » на замовлення ПП «Торнадо-Захід», який вказаний як вантажовідправник, здійснював перевезення вантажу до вантажоодержувача ТОВ «МП-ЮГ» м`яса яловичого масою нетто 19077,00 кг. 
          Як встановлено, здійснення габаритно-вагового контролю здійснено за допомогою приладу ваги пересувні автомобільні типу CHEKLODE FREEWEIGH, який за результатами повірки відповідає вимогам ГОСТ 29392-92 «Ваги для статичного зважування» для зважування дорожніх транспортних засобів та вимірювання навантаження на вісь та який відповідно до сертифікату відповідає вимогам технічного регламенту законодавчо урегульованих засобів вимірювальної техніки, про що свідчить Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки Серія А №004666№ UA-МІ/І-2195-2007, виданий 21.11.2007 року, та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/1216 чинне до 17.06.2021 року.
          Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАN TGX 18,440, державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснювалась фото фіксація. 
          Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області 14.09.2020 року надіслано на адресу позивача повідомлення №70078/28/24-20 від 14.09.2020 року про дату, час та місце розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства стосовно акта №239748 від 08.09.2020 року на 06.10.2020 року, яке вручене позивачу. ОСОБА_1 на повідомлені здійснено напис «Прошу перенести розгляд справи на 20.10.2020 р.».
          Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області 20.10.2020 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №222047, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34000 грн., на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». На постанові здійснено відмітку про отримання її ОСОБА_1 .
          Згідно ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.  
Згідно пунктів 3, 4, 12, 14, 15, 20, 21, 22, 25, 26, 27  Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю  у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених  пунктом 15  цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48  Закону  документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59  Закону; додержання водієм вимог  Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог  Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту  та  Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. 
          Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з  додатком 3. У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис. Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з  додатком 5.
          Згідно ст. 1, ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту). На території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює:  контроль та нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті та правил перевезення небезпечних вантажів. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
          Згідно п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у  пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, при цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
          Габаритно-ваговий контроль, це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
          Згідно пунктів 6, 12, 13, 15 - 24 вищевказаного Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту. Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.
          Згідно з пунктами 3, 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №    1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС. Посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням  Правил дорожнього руху  та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених  статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені  статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
          Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
          Згідно п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5  Правил дорожнього руху.
          Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
          Згідно п. 8.21 розділу 8, п. 12.1 розділу 12 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерстватранспорту України14.10.1997 року № 363 (з змінами та доповненнями) виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України. Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
          Під час рейдової перевірки було зупинено та зважено транспортний засобі марки МАN TGX 18,440, державний номерний знак НОМЕР_3 , причіп SAMRO ST39WG, державний номерний знак НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію належать ФГ«Долінка О.О. », під час зважування встановлено перевищення вагових параметрів на строєну вісь, а саме 14600 кг, при нормативно допустимій 11000 кг, що перевищує нормативно допустимий показник на 32,72%. Було проведено одне зважування, за результатами якого було виявлено факт перевищення нормативно-вагових параметрів, навантаження на строєну вісь. Зважування відбулось на ваговому комплексі - пересувні автомобільні типу CHEKLODE FREEWEIGH, які за результатами повірки відповідають вимогам ГОСТ 29392-92 «Ваги для статичного зважування», відповідно до сертифікату відповідають вимогам технічного регламенту законодавчо урегульованих засобів вимірювальної техніки. Не встановлено, що під час зважування транспортного засобу, у водія виникали нарікання на обладнання вагового комплексу чи на невірне зважування. 
          Суд першої інстанції невірно встановив що зважування та встановлення вагового навантаження на вісь проведено з порушенням оскільки перевозився сипучий чи рідкий вантаж, такий висновок спростовується товарно-транспортною накладною та матеріалами справи. 
          Зважування транспортного засобу було проведено з дотриманням відповідних правил, відсутні підстави та докази вважати, що зважування було проведено з порушеннями. 
          Варто вказати, що свої зауваження до актів перевищення нормативно допустимого показника №025208 від 08.09.2020 року, та проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.09.2020 року, ФГ « Долінка Олега Олеговича » не надано, з запереченнями щодо актів до Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області чи Центрального міжрегіонального Управління не зверталось. 
          Колегія суддів зазначає, що фізичні характеристики вантажу, у даному випадку не сипучі - м`ясо яловиче, не вливають на загальну вагу вантажу, від того який вантаж перевозився, це не зменшить вагу вантажу.  У разі коли вантажу був би сипучий чи рідкий, можливо казати про неоднозначність висновків при здійсненні габаритно-вагового контролю, проте, вантаж був цілісний, розміщений вантажовідправником чи перевізником при виїзді транспортного засобу з точки виїзду. 
          Встановлено массу на строєну вісь 14600 кг, при нормативно допустимому показнику 11000 кг. 
          Згідно ч. 1 ст. 33 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів. 
          Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
          Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до  Закону України  «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у  пункті 22.5  Правил дорожнього руху  на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
          Згідно п. 39 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, відповідальність за збереження великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, рух яких заборонено, за весь час з моменту заборони руху до його відновлення несе перевізник, а в разі перевезення вантажу - вантажовідправник.
          Відповідно до абзацу 16 ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Отже, під час зважувань, встановлено, що транспортний засіб МАN TGX 18,440, державний номерний знак НОМЕР_3 , причіп SAMRO ST39WG, державний номерний знак НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію належать ФГ«Долінка О.О. », має перевищення вагових параметрів на строєну вісь, а саме 14600 кг, при нормативно допустимій 11000 кг, що перевищує нормативно допустимий показник на 32,72%. Тобто траспортний засіб здійснював рух по дорогам України з перевантаженням. Водій під час перевірки та й ФГ «Долінка О.О.» під час розгляду справи про притягнення до адміністративно-господарської відповідальності не надав дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, не надав документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів. Рух перевантаженого транспортного засобу (перевантаження на строєну вісь) здійснювався в порушення частини 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення якої передбачена відповідність відповідно до абзацу 16 ч. 1 ст. 60 цього Закону.
          Суд апеляційної інстанції при вирішені спору користується правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові від 02.08.2018 року у справі № 820/1420/17, від 09.08.2019 року у справі № 817/1051/16, від 09.08.2019 року у справі № 819/586/16, від 24.07.2019 року у справі № 803/1540/16, від 28.02.2019 року справі № 805/3598/16-а.
          Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції ухвалюючи нове рішення вирішує питання про розподіл судових витрат. Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.
Не передбачено повернення судового збору суб`єкту владних повноважень. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури - задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року  у справі №340/5283/20  - скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «Долінка Олега Олеговича» до Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Здійснити новий розподіл судових витрат. У зв`язку з відмовою Фермерському господарству « Долінка Олега Олеговича » у задоволенні позовних вимог, повернення судових витрат не здійснюється.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 - 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова