ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1847/21                                                                   Головуючий у І інстанції - Гаврилюк В.О.
                                                                                          Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  02 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                Епель О.В., Карпушової О.В.,
          за участю секретаря                                                            Кондраток А.В.,
          представника позивача                                                  Васьковського Л.М.,
          представника відповідача                                                  Золотаревської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Азот» до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство «Азот» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненаправлення йому постанови № 56922143 від 24.02.2021 про стягнення виконавчого збору та визнати протиправною і скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 56922143 від 24.02.2021 про стягнення виконавчого збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у березні 2021 року позивач отримав від відповідача постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 24.02.2021 ВП № 56922143, однак в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» станом на час подання позову позивач не отримав від відповідача самої постанови про стягнення виконавчого збору, що свідчить про бездіяльність відповідача. Також позивач зазначає, що виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, примусового виконання рішення фактично не відбулося, сума з боржника стягнута не була, тому правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору відсутні. Крім того, зазначає, що відповідачем вже неодноразово виносились постанови про стягнення з нього виконавчого збору за примусове виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/819/7 від 24.07.2018. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем позивачеві копії спірної постанови. Крім того, оскільки відповідачем у виконавчому провадженні не було фактично стягнуто з боржника всіх коштів за наказом господарського суду Черкаської області № 925/819/17, виданого 24.07.2018, тому відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» відсутні правові підстави для стягнення  виконавчого збору в розмірі 64318455, 26 грн.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконавцем дотримано вимоги чинного законодавства і відправлено на адресу позивача копії постанов від 24.02.2021.Апелянт наголошує, що стягнення виконавчого збору є обов`язковою умовою незалежно від дати винесення постанови,
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала, наполягала на їх задоволенні, в той час, як представник позивача проти цього заперечував, просив судове рішення залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 03.08.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі  заяви стягувача про примусове виконання наказу господарського суду Черкаської області № 925/819/17, виданого 24.07.2018, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56922143, у якій, зокрема, вказано про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 71833045,35 грн.
17.05.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника - ПАТ«Азот» виконавчого збору у розмірі 67608455,27 грн. У вказаній постанові зазначено, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.04.2019 у справі № 925/819/17 затверджено мирову угоду. Відповідно до заяви стягувача ПАТ «Азот» добровільно було сплачено до моменту відкриття виконавчого провадження 40551042,57 грн. Крім того в примусовому порядку стягнуто на користь стягувача 1694858,21 грн. та 169485,82 грн. виконавчого збору.
24.02.2021 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 56922143 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Цією ж датою старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідно до ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 56922143 винесено постанову про стягнення з боржника - ПАТ«Азот» виконавчого збору у розмірі 64318455,26 грн.
Також 24.02.2021 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 56922143 від 24.02.2021 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 64318455,26 грн.
Вважаючи постанову відповідача про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв у відповідності до вимог законодавства, розсудливо та пропорційно,з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Заходи примусового виконання рішень визначені в ст. 10 Закону №1404-VIIІ, серед них зокрема:
- звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
- звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
- заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
- інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частина 1, пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIIІ зобов`язує виконавця вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Водночас, частиною 1 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Частина 2наведеної статті передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, при цьому, постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів)державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (ч.4 ст. 27 Закону № 1404-VIII).
В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.  37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
При цьому, ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч.9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до абзацу 11 пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VІІІ, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого ч.9ст. 27 Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. 
Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених  п.п. 1,  3,  4,  6  ч.1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених  п.п. 1,  2,  4,  6,  7,  9  (крім випадку, передбаченого  ч.9  ст. 27 Закону),  11,  14  і  15  ч.1 ст. 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Згідно  п. 20 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в  ст. 37  Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.
Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам ст. 27 Закону № 1404-VIII та підлягає скасуванню.
Наведена позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 та постанові Верховного суду від 31.03.2021 у справі №640/22392/19.
Окрім того, як було встановлено судом першої інстанції, у постанові старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 5692214 від 17.05.2019 про стягнення виконавчого збору з боржника - ПАТ«Азот» зазначено, що:
- ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.04.2019 у справі № 925/819/17 затверджено мирову угоду;
- відповідно до заяви стягувача ПАТ «Азот» добровільно було сплачено до моменту відкриття виконавчого провадження 40551042,57 грн.;
- в примусовому порядку було стягнуто на користь стягувача 1694858,21 грн. та 169485,82 грн. виконавчого збору.
Тобто, виконавчий збір у розмірі 169485,82 грн. був стягнутий державним виконавцем з позивача із суми, що була стягнута в примусовому порядку на користь стягувача - 1694858,21 грн.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо ненаправлення ПАТ«Азот» постанови № 56922143 від 24.02.2021 про стягнення виконавчого збору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази того, що не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови ВП № 56922143 від 24.02.2021 про стягнення виконавчого збору відповідачем направлена копія зазначеної постанови відповідною кореспонденцією або доставлялась кур`єром, а тому у даному випадку відповідач не вчинив дії, передбачені статтею 28 Закону № 1404-VІІІ, чим проявив свою бездіяльність.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328  КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністрества юстиції України (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби) - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Епель

                                                                                                              О.В. Карпушова