ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/3946/20
провадження № К/9901/22389/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Радишевської О. Р., Шевцової Н. В.
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Державного бюро розслідувань на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Димерлія О. О., суддів: Єщенка О. В., Танасогло Т. М.
І. Суть спору
1. У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просив:
1.1. визнати протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань щодо неприйняття рішення стосовно призначення ОСОБА_1 як переможця конкурсу на посаду слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань на аналогічну посаду слідчого другого слідчого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань;
1.2. зобов`язати Державне бюро розслідувань призначити ОСОБА_1 на посаду слідчого другого слідчого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань як переможця конкурсу на аналогічну посаду слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань.
2. В мотивування позову позивач зазначає, що він є переможцем конкурсу на посаду слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань.
Однак листом Державного бюро розслідувань від 21 квітня 2020 року останній повідомив про те, що відповідно до наказів відповідача «Про затвердження структури центрального апарату Державного бюро розслідувань» від 14 лютого 2020 року № 42 та «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2020 рік» від 27 лютого 2020 року № 21 ДСК посада державної служби, на яку ОСОБА_1 проходив відбір (конкурс), скорочена 03 березня 2020 року, у зв`язку з чим призначення на таку посаду позивача є неможливим.
Вважаючи процес скорочення посад стосовно яких проводився конкурс таким, що не створює перешкод для забезпечення дотримання права позивача на працевлаштування, оскільки фактично відбулося перейменування відповідних посад без зміни обсягу прав та обов`язків, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про призначення його на посаду слідчого як такого, що пройшов всі необхідні конкурсні процедури.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. У відповідності до Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Порядку проведення конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 14 лютого 2018 року № 13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2018 року за № 176/31628 (далі - Порядок № 13), 20 серпня 2019 року та 21 серпня 2019 року відповідачем видано накази, якими оголошено конкурс на заняття 18-ти вакантних посад слідчих Центрального апарату Державного бюро розслідувань та на 35-ти посад слідчих семи територіальних управлінь.
4. Згідно з наказом відповідача від 20 серпня 2019 року № 197 зобов`язано внутрішню конкурсну комісію з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань, створену відповідно до наказу від 27 листопада 2018 року № 164, провести конкурс відповідно до Порядку № 13.
5. Відповідно до протоколу № 25 засідання внутрішньої конкурсної комісії з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 допущено до участі у кваліфікаційному іспиті (тестування знання законодавства України) як етапу конкурсу для зайняття восьми посад як кандидата, документи якого відповідають кваліфікаційним вимогам, вимогам профільного Закону та Порядку № 13.
6. На час проведення конкурсу діяла організаційна структура Державного бюро розслідувань, затверджена наказом відповідача від 21 грудня 2017 року № 1.
Після проходження етапів конкурсного відбору ОСОБА_1 відповідно до протоколу засідання внутрішньої конкурсної комісії з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 13 листопада 2019 року №38 позивача визнано переможцем конкурсу на зайняття посади слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань (квота, передбачена підпунктом «а» підпункту 1 пункту 3 Розділу VI Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).
7. Цього ж дня, комісією поставлено питання щодо рекомендації Директору Державного бюро розслідувань переможців конкурсу для призначення на вакантні посади, внаслідок чого за прийняття позитивного рішення проголосовано одноголосно 4-ма членами комісії.
8. Як визначено статтею 57 Закону України «Про запобігання корупції» спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою особи, яка претендує на зайняття посади, у строк, що не перевищує двадцяти п`яти календарних днів з дня надання згоди на проведення спеціальної перевірки. 
Так, згода ОСОБА_1 отримана під час подання документів для участі у конкурсі, що підтверджується протоколом внутрішньої конкурсної комісії від 01 жовтня 2019 року № 25. 
9. Указом Президента України від 05 лютого 2020 року № 41/2020 затверджено організаційну структуру Державного бюро розслідувань.  Відповідно до вказаного Указу Президента України відповідачем видано наказ від 14 лютого 2020 року № 42, яким затверджено структуру центрального апарату Державного бюро розслідувань та визнано таким, що втратив чинність наказ Державного бюро розслідувань від 21 грудня 2017 року № 1 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань».
10. Відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від 27 лютого 2020 року № 21дск затверджено та введено в дію з 03 березня 2020 року штатний розпис центрального апарату Державного бюро розслідувань, згідно з яким посаду слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань скорочено.
Таким чином на підставі наказу відповідача від 03 березня 2020 року № 128-ос, усіх працівників Державного бюро розслідувань, у тому числі слідчих, попереджено у письмовій формі про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням посад державної служби.
11. Довідка про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 , який претендує на зайняття посади слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань складена 02 квітня 2020 року.
12. 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою вх. № Б - 1647 від 15 квітня 2020 року, в якій просив повідомити строки і дату призначення його на відповідну посаду слідчого.
13. Листом Державного бюро розслідувань від 21 квітня 2020 року № Б-1647/10-18-02-1558/20 за підписом т.в.о. керівника управління кадрової роботи та державної служби повідомлено про те, що відповідно до наказів відповідача «Про затвердження структури центрального апарату Державного бюро розслідувань» від 14 лютого 2020 року № 42, та «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2020 рік» від 27 лютого 2020 року № 21дск посаду державної служби, на яку ОСОБА_1 проходив конкурсний відбір 03 березня 2020 року скорочено, у зв`язку з чим призначення позивача на вказану посаду є неможливим.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
14. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
15. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з підстав набуття Державним бюро розслідування статусу правоохоронного органу, у зв`язку з чим 03 березня 2020 року затверджено нову організаційну структуру вказаного органу та, як наслідок, посаду слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань скорочено.
Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не міг бути призначений на вказану посаду. При цьому такий обов`язок у Державного бюро розслідувань не виник також і до 03 березня 2020 року, оскільки спеціальна перевірка відносно ОСОБА_1 завершена лише 02 квітня 2020 року. Враховуючи, що позивач не був призначений на посаду як переможець конкурсу, до набрання чинності Указом Президента України від 05 лютого 2020 року № 41/2020, яким затверджено нову організаційну структуру Державного бюро розслідування, останнє виключає застосування в тому числі, за аналогією, положень абзацу 3 частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу».
16. П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 14 травня 2021 року скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року та прийняв постанову, якою позов задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань щодо неприйняття рішення стосовно призначення ОСОБА_1 як переможця конкурсу на посаду слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань.
Зобов`язав Державне бюро розслідування розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду відповідно до рішення внутрішньої конкурсної комісії з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 13 листопада 2019 року № 38, з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.
В решті позову - відмовив.
17. Суд у мотивувальній частині постанови виходив з того, що призначення або відмова у призначенні на посаду є кадровим рішенням, що приймає Директор Державного бюро розслідувань на підставі наявної інформації, документів, перевірок, за наслідками особистої співбесіди, що узгоджується з положеннями статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», у зв`язку з чим остання не може бути оформлена у формі листа. Окрім цього, частина перша статті 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» містить виключний перелік обставин, відповідно до яких особа не може бути призначена на посаду в Державному бюро розслідувань. Таких обставин, які б перешкоджали призначенню позивача на посаду відповідачем не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено. Таким чином апеляційний суд дійшов висновку, що Директор Державного бюро розслідувань при отриманні рекомендацій конкурсної комісії повинен був не пізніше наступного робочого дня за днем подання комісією рекомендації призначити позивача на посаду, що виражається в оформленні рішення, за погодженням із першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань.
Разом з цим суд апеляційної інстанції зазначив, що вчинення Директором Державного бюро розслідувань дій з призначення позивача на посаду, є дискреційним повноваженням. Призначення або відмова у призначенні на посаду є кадровим рішенням, що приймає Директор Державного бюро розслідувань. Відповідно, суд не вправі зобов`язувати останнього призначати певного кандидата на ту чи іншу посаду Державного бюро розслідувань, а тому суд апеляційної інстанції, вийшовши за межі позовних вимог, вирішив зобов`язати Державне бюро розслідувань розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду відповідно до рішення внутрішньої конкурсної комісії з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 13 листопада 2019 року № 38.
IV. Касаційне оскарження 
18. Відповідач подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його постанову, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі.
Так, автор скарги наголошує на відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 9, 12, 14 та 14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII, в редакції після внесення змін Законом України від 03 грудня 2019 року № 305-ІХ.
19. Верховний Суд ухвалою від 05 липня 2021 року відкрив касаційне провадження за скаргою Державного бюро розслідувань на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2021 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
20. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
21. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
24. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» в редакції, чинній на момент проходження позивачем конкурсу, Державне бюро розслідувань є центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
25. Натомість, Державне бюро розслідувань відповідно до статті 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» в редакції, чинній на момент завершення спеціальної перевірки відносно позивача, є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
26. Відповідно до частини третьої статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» на службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у цих підрозділах затверджуються Директором Державного бюро розслідувань. Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад, визначених у частині першій статті 10, частині першій статті 13 та частині першій статті 24 цього Закону, здійснюється за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Державного бюро розслідувань на основі Типового порядку проведення відкритого конкурсу, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
27. Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» організацію та проведення конкурсу здійснює Конкурсна комісія відповідно до цього Закону.
28. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Директор Державного бюро призначає на посади та звільняє з посад працівників центрального апарату Державного бюро розслідувань, директорів та заступників директорів територіальних органів Державного бюро розслідувань.
29. Частиною другою статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» встановлено, що повноваження з питань, передбачених пунктами 2, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 19 частини першої цієї статті, Директор Державного бюро розслідувань реалізовує за погодженням із першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань, а рішення з питань діяльності територіальних органів, передбачених пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, також за поданням директорів територіальних органів Державного бюро розслідувань.
30. Відповідно до абзаців 6, 7 пункту 7 Розділу VII «Визначення переможців конкурсу» Порядку проведення конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 14 лютого 2018 року № 13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2018 року за № 176/31628 (далі - Порядок №13), який діяв на момент проходження позивачем конкурсу, Директор Бюро за результатами розгляду рекомендацій Комісії, а саме документів щодо призначення переможця конкурсу на посаду в Бюро, вирішує питання про призначення (відмову у призначенні) особи на посаду.
Директор Бюро відмовляє у призначенні переможця конкурсу на відповідну посаду в Бюро з підстав виявлення (встановлення) обставин, передбачених законодавством України, які унеможливлюють зайняття кандидатом відповідної посади у Бюро.
31. Пунктом 6 Розділу VII Порядку № 13 встановлено, що призначення переможця конкурсу на відповідну посаду в Бюро відбувається за погодженням із заступниками Директора Бюро, яке здійснюється не пізніше наступного робочого дня за днем подання Комісією рекомендації Директору Бюро про призначення переможця конкурсу на посаду. Перший заступник, заступник Директора Бюро мають право відмовити у погодженні призначення переможця конкурсу на посаду з підстав виявлення (встановлення) обставин, передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».
32. Натомість, наказом Державного бюро розслідувань від 24 січня 2020 року № 22 затверджено Порядок проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань (далі - Порядок № 22), який є чинним.
33. Так, пунктом 8.5. Порядку № 22 конкурсна комісія за результатами Конкурсу вносить суб`єкту призначення подання стосовно переможця Конкурсу, другої та третьої особи з числа кандидатів, що брали участь у Конкурсі на відповідну посаду та можуть бути призначені на цю посаду протягом року у разі непризначення на посаду переможця Конкурсу або його звільнення (переведення) після призначення.
34. За приписами пункту 10.3. Порядку № 22 конкурсна комісія за результатами Конкурсу у порядку просування по службі вносить суб`єкту призначення подання щодо переможця Конкурсу у порядку просування по службі для погодження та призначення на відповідну посаду.
35. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 889-VIII).
36. Згідно з частинами другою, третьою статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
37. Згідно з частиною третьою статті 31 Закону № 889-VIII на посаду державної служби призначається особа, визначена переможцем конкурсу. Рішення про призначення на посаду державної служби приймається суб`єктом призначення після проведення співбесіди з кандидатом та підписання з ним контракту про проходження державної служби (у разі укладення). Таке рішення приймається не пізніше п`яти календарних днів з дня надходження результатів спеціальної перевірки у випадку та порядку, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції.
38. Відповідно до пункту 6 Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171, спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою претендента на посаду на її проведення за формою згідно з додатком 1, яка подається разом із заявою про призначення. У разі конкурсного добору згода подається протягом трьох днів з дати одержання кандидатом повідомлення про результати конкурсу. У разі ненадання згоди претендента на посаду спеціальна перевірка не проводиться і питання про призначення на відповідну посаду не розглядається.
39. За приписами частини першої статті 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» особа не може бути призначена на посаду в Державному бюро розслідувань, якщо вона:
1) за рішенням суду визнана недієздатною або обмежена у цивільній дієздатності;
2) має судимість за вчинення злочину, не погашену або не зняту в установленому законом порядку (крім реабілітованої особи), або протягом останнього року притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією;
3) у разі призначення матиме у прямому підпорядкуванні близьких їй осіб або буде прямо підпорядкована у зв`язку з виконанням повноважень близьким їй особам;
4) не пройшла спеціальну перевірку.
VI. Позиція Верховного Суду 
40. Аналіз наведених правових норм свідчить, що призначення на службу до Державного бюро розслідувань відбувається виключно за результатами відкритого конкурсу на посаду, що визначена під час оголошення конкурсу.
41. При цьому Директор Державного бюро розслідування призначає на посаду лише після проведення спеціальної перевірки стосовно особи, що претендує на призначення, яка, насамперед, проводиться за її письмовою згодою.
42. Спірні правовідносини, які склались у цій справі, зводяться до питання щодо правомірності непризначення позивача як переможця конкурсу за результатами його проведення на зайняття вакантної посади, яку внаслідок зміни штатного розпису скорочено. 
43. Як встановлено судами, ОСОБА_1 визнано переможцем конкурсу на зайняття посади слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань, що підтверджується протоколом засідання внутрішньої конкурсної комісії з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 13 листопада 2019 року № 38.
44. Довідка про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 , який претендує на зайняття посади слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань складена 02 квітня 2020 року.
45. Отже, право у ОСОБА_1 , який претендував на зайняття посади слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань, переможцем конкурсу для призначення на яку визнано комісією 13 листопада 2019 року, виникло за наслідками проведення спеціальної перевірки, тобто з 02 квітня 2020 року.
46. Своєю чергою 27 грудня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03 грудня 2019 року № 305-ІХ (далі - Закон № 305-ІХ), відповідно до якого Державне бюро розслідувань набуло статусу державного правоохоронного органу, втративши статус центрального органу виконавчої влади.
47. Наведене призвело до необхідності приведення інших нормативно-правових актів у відповідність до вимог Закону № 305-ІХ.
48. Таким чином, 05 лютого 2020 року Президентом України видано Указ № 41/2020, яким затверджено організаційну структуру Державного бюро розслідувань.
49. Своєю чергою, на підставі вказаного Указу Президента України відповідач видав наказ від 14 лютого 2020 року № 42, яким затвердив структуру центрального апарату Державного бюро розслідувань та визнав таким, що втратив чинність наказ Державного бюро розслідувань від 21 грудня 2017 року № 1 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань».
50. Відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від № 21дск затверджено та введено в дію з 03 березня 2020 року штатний розпис центрального апарату Державного бюро розслідувань, згідно з яким посаду слідчого другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань скорочено.
51. Отже, вказана вакантна посада перебувала в організаційній структурі відповідача відповідно до штатного розпису, який діяв до внесення законодавчих змін статусу Державного бюро розслідувань.
52. Водночас слід зауважити, що до завершення спеціальної перевірки законодавцем не дозволяється призначати на посаду особу стосовно якої така перевірка проводиться. 
53. З вищевказаного висновується, що саме по собі рішення конкурсної комісії без проходження спеціальної перевірки, визначеної статтею 57 Закону України "Про запобігання корупції", не може бути достатньою підставою для призначення на посаду. 
54. Наведене кореспондується з приписами частини першої статті 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», в якій зазначено, що особа не може бути призначена на посаду в Державному бюро розслідувань, якщо вона, зокрема, не пройшла спеціальну перевірку.
55. При цьому словосполучення "не пройшла спеціальну перевірку" необхідно трактувати більш в широкому розумінні, а отже особа не може бути призначена на посаду в Державному бюро розслідувань, не лише у разі якщо за результатами проведеної перевірки у довідці міститься інформація, що перешкоджає претенденту зайняттю посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком, а й у разі незавершеного проведення спеціальної перевірки щодо такої особи. 
56. Вказаний висновок ґрунтується на положеннях статті 57 Закону України "Про запобігання корупції", яка регулює порядок проведення спеціальної перевірки, та з якої висновується, що у разі ненадання письмової згоди на проведення такої перевірки особою, що претендує на зайняття посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком, письмової згоди на проведення спеціальної перевірки, питання щодо призначення такої особи на посаду не розглядається.
57. Враховуючи, що станом на 03 березня 2020 року, тобто на момент введення в дію нового штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на підставі наказу відповідача від 27 лютого 2020 року № 21дск, спеціальна перевірка стосовно ОСОБА_1 , визначена приписами статті 57 Закону України "Про запобігання корупції", не була завершена, тому у Директора Державного бюро розслідувань не виникло право на здійснення, передбаченого пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», повноваження, що стосується призначення на посаду, зокрема, центрального апарату Державного бюро розслідувань.
58. Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин редакцію Закону України «Про Державне бюро розслідувань», яка діяла на момент прийняття конкурсною комісією рішення про визнання позивача переможцем, а також приписів Порядку № 13, оскільки наказом Державного бюро розслідувань від 24 січня 2020 року № 22 затверджено інший Порядок проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань.
59. За такого правового врегулювання та обставин справи, суд першої інстанції цілком правомірно відмовив у задоволенні позову.
60. П`ятий апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.
61. З огляду на викладене та, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2021 року підлягає скасуванню, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року - залишенню в силі.
Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Державного бюро розслідувань задовольнити.
2.          Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі № 420/3946/20 скасувати.
3.          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі  № 420/3946/20 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. Р. Радишевська
                                                                                                                        Н. В. Шевцова