Ухвала

31 серпня 2021 року
м. Київ
Справа № 574/1262/19
Провадження № 51-990 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року, 
встановив:
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 ставитьпитання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає скаргу.
Проте вказаних приписів кримінального процесуального закону засуджений належним чином не виконав.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.
Всупереч викладеному, засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі не зазначає, у чому саме полягають істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущені судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного вироку від 03 серпня 2021 року, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування судового рішення та закриття кримінального провадження, з урахуванням положень статей 412, 413 КПК України, тобто не наводить обґрунтування заявлених вимог.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте засуджений у касаційній скарзі вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Зокрема, ОСОБА_4 просить скасувати вирок апеляційного суду, однак в поданій скарзі не вказує, які порушення допустив суд апеляційної інстанції з огляду на положення статей 419, 370 КПК України,
Крім того, за змістом статей 436, 437 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Зазначені ОСОБА_4 у касаційній скарзі вимоги не відповідають зазначеним положенням КПК. Зокрема, він не зазначає, яке рішення має бути ухвалено щодо вироку місцевого суду, адже вироком апеляційного суду вирок місцевого суду був скасований лише в частині призначення покарання. Також він просить касаційний суд визначити йому покарання за ч. 1 ст. 135 КК України та вирішити питання про скасування присудженої моральної компенсації, що також не відповідає зазначеним вище положенням 436, 437 КПК України.
Крім цього, у своїй касаційній скарзі засуджений просить залишити його в установі відбування покарання до завершення вирішення питання щодо розгляду касаційної скарги. Однак, вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, здійснюється  відповідно до положень ст. 539 КПК України.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Протягом визначеного строку засуджений ОСОБА_4 має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Стосовно клопотання про зупинення виконання вироку, яке зазначене у касаційній скарзі, колегія суддів зазначає, що це питання згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК України може бути вирішене лише після відкриття провадження у справі. 
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залишити без руху.
Надати засудженому строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали. 
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                          ОСОБА_3