ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14587/20                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді                    Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                 Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо нерозгляду заяви про призначення пенсії (з доданими до неї документами) в порядку, що передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений  постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в т.ч. недоотриману пенсію з дати звернення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою від 13 січня 2020 року про призначення такої пенсії до прийняття рішення у справі;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 5    870 грн. та судовий збір в розмірі 840,00 грн.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що заяву про призначення пенсії пенсійний орган розглянув в порядку  Закону України «Про звернення громадян», що є порушенням конституційного права на соціальний захист, а саме: на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах.
На думку позивача, посилання пенсійного фонду на те, що довідки, які підтверджують пільговий стаж роботи та видані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, а тому не підлягають розгляду, є протиправними та такими, що порушують його права на пенсійний захист.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року позов задоволено частково, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  з 13 січня 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та виплачувати  пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення, а саме: з 13 січня 2020 року. В іншій частині адміністративного позову відмовлено. Окрім того, стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 560,54 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3    914, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2021 року виправлено описку в резолютивній частині рішення від 24 травня 2021 року, зазначивши замість « ОСОБА_3 » вірно « ОСОБА_1 ».
Не погоджуючись із судовим рішенням, ГУ ПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішенням, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що наявні документи вказують на наявність у позивача загального страхового стажу 31 рік 8 місяців 28 днів, в т.ч. робота за списком №1 - 2 роки 27 днів, за списком №2 - 8 років 9 місяців 20 днів (врахована за даними персоніфікованого обліку), що дає право призначення пенсій на пільгових умовах за списком №2. Відтак, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу (10 років), управлінням правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за списком №1 згідно заяви від 13 січня 2020 року. Підстави для визначення права та розрахунку стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1 на підставі документів, виданих Спеціалізованим колективним підприємством №2 «Укренергочормет», відсутні, оскільки такі документи відповідно до чинного законодавства не створюють правових наслідків та вважаються недійсними і не можуть використовуватися на підконтрольній території України.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. 
Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подавався, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 13 січня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою при призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в додаток до якої надав: копію військового квитка; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення; довідку про прийняття на роботу (навчання); довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; трудову книжку; довідку про зп.
За результатами розгляду вказаного звернення Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 13 березня 2020 року №2600-0314-8/34168 повідомило позивачу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, за результатами якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 24 травня 2021 року.
Переглядаючи зазначене рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду враховує, що статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII  (далі - Закон №1788-XII, в редакції станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Пунктом «а»  статті 13 Закону №1788-XII  передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої  статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Частиною першою  статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Виходячи з наведеного, для призначення пенсії на підставі пункту «а»  статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  на пільгових умовах за списком №1 позивачу, необхідним є настання наступних умов:
- стаж роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, що дають право на пільгову пенсію;
- за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, але наявності не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої  статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до пункту 2  розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Положення  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років (пункт 16  розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Вік позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку становив 52 роки. Відповідно до відомостей трудової книжки (записи №1-№6) ОСОБА_1 перебував на роботі в Коммунарському спеціалізовану управлінні №2 треста «Укренергочормет» на посаді слюсаря-ремонтника 2-го розряду обладнання металургійного та коксохімічного заводів (наказ №140к від 21 липня 1988 року) з 22 липня 1988 року по 02 січня 1990 року; у період з 02 січня 1990 року по 01 березня 1990 року - на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду обладнання металургійного та коксохімічного заводів (наказ №294к від 31 грудня 1989 року); з 01 березня 1990 року по 01 березня 1996 року - на посаді слюсаря-ремонтника 3-го розряду обладнання металургійного та коксохімічного заводів (наказ №52к від 28 лютого 1990 року); у період з 01 березня 1996 року по 31 липня 1996 року - на посаді слюсаря-ремонтника 5-го розряду обладнання металургійного та коксохімічного заводів (наказ №34к від 01 березня 1996 року).
При цьому, факт працевлаштування позивача в Коммунарському СУ №2 треста «Укренергочормет» у період з 22 липня 1988 року по 31 липня 1996 року слюсарем-ремонтником підтверджується довідкою №90 від 12 грудня 2013 року.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 (далі - Списки),  наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 р. № 383  (надалі по тексту також - Порядок №383), зареєстрованим в Міністерстві юстиції 1 грудня 2005 року за № 1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті  13  та статті  100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
У періоди роботи позивача на посаді слюсаря-ремонтника з 22 липня 1988 року по 31 липня 1996 року чинними були: Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів №1173 від 22.08.1956; список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, згідно яких посада слюсаря-ремонтника відноситься до Списку №1.
Згідно пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
У трудовій книжці позивача наявні записи щодо перебування позивача на посаді слюсаря-ремонтника, тобто на посаді, яка надає право на пільгову пенсію. Записом №5 у трудовій книжці підтверджується наявність у позивача права на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку №1.
За таких обставин трудова книжка містить необхідні відомості і відповідає вимогам п. 10    Порядку №383, які підтверджують роботу позивача слюсарем-ремонтником у період з липня 1988 року по липень 1996 року, також наявні посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином.
При цьому зазначені записи в трудовій книжці позивача в установленому порядку недійсними не визнані.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Копіями трудової книжки та наказу №113 від 12 вересня 1994 року підтверджується проведення атестації робочих місць за умовами праці, що додатково свідчить про підтвердження права позивача на отримання пенсії на пільгових умовах.
Відмова пенсійного органу у призначенні пенсії мотивована тим, що позивач працював у Спеціалізованому колективному підприємстві №2 «Укренергочормет», який розташований на непідконтрольній території і перереєстрація на території, підконтрольній Україні, платником не здійснена, у зв`язку з чим відсутня можливість провести перевірку достовірності довідок про пільговий стаж та заробітну плату для призначення пенсії.
Статтею 62 Закону №1788-XII  визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637  (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого  наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок N 383), передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як вже зазначала колегія суддів, позивача разом із заявою про призначення пенсії подавав копію трудової книжки, яка відповідає вимогам чинного законодавства, записи в трудовій книжці свідчать про наявність підстав для визначення пільгового стажу у період з липня 1988 року по липень 1996 року, містяться також посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень.
Сумнівів щодо достовірності записів, які містяться в трудовій книжці позивача колегія суддів не має.
Також, в матеріалах справи міститься довідка №91 від 12 грудня 2013 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідальних записів у ній, якою підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Коммунарському СУ-2 треста «Укренергочормет» в період з 22 липня 1988 року по 31 липня 1996 року на посаді слюсаря-ремонтника, зайнятого ремонтом металургійного обладнання в місцях його установки на ділянках діючого виробництва, де основні робочі, виконуючі технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, що передбачено Списком 1 розділ 3 підрозділ 1-3 пункт 1030100а-1030300а код КП 1753а відповідно до  постанови КМУ №162 від 11 березня 1994 року.
Позивач у період з 1988 року по 1996 рік працював у Спеціалізованому колективному підприємстві №2 «Укренергочормет», що підтверджується копією архівної довідки, тобто факт працевлаштування позивача мав місце до 20 лютого 2014 року (початок тимчасової окупації, згідно  статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України») і не може піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії в повному обсязі, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув стаж за період з 1988 року по 1996 рік.
За встановлених обставин колегія суддів вважає, що позивач набув права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, на момент звернення до пенсійного органу для призначення пенсії досяг відповідного пенсійного віку та мав необхідний загальний та пільговий стаж роботи, внаслідок чого суд першої інстанції правильно зобов`язав відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а»  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 13 січня 2020 року.
Також колегія суддів відхиляє аргументи ГУ ПФУ в м. Києві стосовно необгрунтованого покладення судом обов`язку відшкодувати позивачу судові витрати щодо сплати судового збору, оскільки частиною 3  статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому судова колегія не оцінює інші висновки судового рішення та у підсумку зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування судового рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року - без змін.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі №640/14587/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                 Л.О. Костюк

                                                                                          О.Є. Пилипенко