УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 липня 2021 року
м. Київ
справа № 542/277/18
провадження № 51-3598ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 березня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 12018170270000045 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пристанційне Новосанжарського району Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Суть питання
Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 березня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2021 року зазначений вирок місцевого суду залишений без зміни.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, засуджений звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, просить скасувати вказані судові рішення, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, або змінити судові рішення, перекваліфікувавши його дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України та призначивши відповідне покарання.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте в обґрунтування наводить доводи, які стосуються наданої судами першої та апеляційної інстанції оцінки доказів (з якою засуджений фактично не погоджується), невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що, виходячи з положень ст. ст. 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, з огляду на обставини, які встановлені судами попередніх інстанцій і з яких виходить суд касаційної інстанції при перевірці судових рішень, засуджений не вказує, яким чином встановлені обставини/сформульоване судами обвинувачення не відповідає нормам закону про кримінальну відповідальність, за якими ОСОБА_4 визнаний винуватим.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить належних доводів щодо незаконності наведених в ухвалі висновків суду апеляційної інстанції за результатами перевірки апеляційних скарг сторони захисту.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                            ОСОБА_3