УХВАЛА
Іменем України
 
11 серпня 2021 року
м. Київ
справа №711/1393/20
провадження №51- 3032ск21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:
Головуючої                       ОСОБА_1 ,
суддів                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянула касаційну скаргу представника цивільного відповідача приватного підприємства «Скай Лайн»– адвоката ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 і
встановила:
За вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 
2020 року  ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Строк покарання у виді позбавлення волі ухвалено обчислювати з дати затримання засудженого.
Цивільні позови прокурора задоволені повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Черкаської обласної ради витрати, понесені КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» на лікування потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у розмірі 14 371 грн. 76 коп.; на користь Черкаської міської ради витрати, понесені КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради» на лікування потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 3518 грн. 41 коп. 
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволений частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 
20 486 грн. і відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., а всього 
120 486 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 задоволені частково. Стягнуто на користь кожного із них на відшкодування моральної шкоди із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» по 260 000 грн., із приватного підприємства «Скай Лайн» (далі - ПП «Скай Лайн») по 240 000 грн. Стягнуто на їхню користь із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 69 072 грн. 
19 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3140 грн.20 коп., пов`язані із залученням експертів.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_10 витрати на залучення експерта у розмірі 10 152 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього процесуальні витрати у розмірі 20 152 грн.
Скасований арешт на автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2020 року.
Відповідно до обставин, установлених місцевим судом та детально наведених у вказаному вироку,  ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за те, що він біля 17 години 30 хвилин 09 січня 2020 року керував автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту з порушенням пунктів 2.3.«б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України (далі – Правила). Не будучи уважним і не стежачи за дорожньою обстановкою, обвинувачений не відреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині пішохода похилого віку, який переводив за руки через дорогу двох малолітніх дітей.
За вказаних обставин обвинувачений ОСОБА_5 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, рухався в населеному пункті зі швидкістю 68 км\год, що перевищило допустиму швидкість на 18 км\год. Маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які згідно із п. 4.7 Правил переходили проїзну частину дороги вулиці С. Амброса по лінії тротуарів зліва направо відносно до руху автомобіля.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тяжкої поєднаної травми, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 о 
09 год. 45 хв. при наданні медичної допомоги у КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня». Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме, вимог пунктів 2.3.«б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП і настанням наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також смерті ОСОБА_7 .
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 12 травня 2021 року апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПП "Скай Лайн" - адвоката ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_11 та представника цивільного відповідача ПрАТ "УПСК" - адвоката ОСОБА_12 залишив без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_5 – без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника цивільного відповідача ПП «Скай Лайн» – адвоката ОСОБА_4 , в якій вона, не погоджуючись з наданою судами оцінкою доказам, вказує на неповноту та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, порушує питання про скасування зазначених судових рішень у частині вирішення цивільного позову та ухвалення у цій частині нового судового рішення, яким задовольнити частково цивільний позов потерпілих про стягнення на їх користь на відшкодування моральної шкоди по 50 000 гривень.
Свої вимоги мотивує тим, що потерпілі неодноразово змінювали розміри позовів, останній раз вони збільшили позовні вимоги щодо стягнення на їх користь моральної шкоди по 1 283 769 гривень. Однак, районний суд ухвалив стягнути з ПП «Скай Лайн» по 240 000 гривень. Стягнення такої суми на користь кожного з потерпілих на відшкодування моральної школи є незаконним, постановленим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішеннях суду першої та апеляційної інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Указує, що при постановленні вироку не враховані вимоги п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідно до яких позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ст.ст. 1167, 1168 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК  України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та правильності кваліфікації його дій в касаційному порядку не оспорюються.
Доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача, якими вона обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам її апеляційної скарги, яким апеляційний суд під час апеляційного розгляду дав належну оцінку. 
Водночас, оцінюючи доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача щодо неправильного вирішення судами цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Так, згідно приписів ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Так, ухвалюючи рішення в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції звернув увагу на негативні переживання потерпілих, стрес, який вони відчували, душевні страждання, пов`язані з тривалим лікуванням, а також врахував причину їх моральних страждань, пов`язаних із смертю малолітнього сина, та дійшов до переконання, що розмір стягнутої з цивільного відповідача моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.
Обґрунтовуючи свій висновок, суд першої інстанції вказав, що потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_9 спочатку пред`явили позовні вимоги про відшкодування кожному з них моральної шкоди у розмірі по 500 000 грн., а потім збільшили розмір позовних вимог, вимагаючи стягнення на користь кожного з них по 
1 283 769 грн., посилаючись на висновок експертного дослідження. Проте таке суттєве збільшення позовних вимог за короткий проміжок часу, як зазначено у вироку, не є виправданим. Вказаний висновок не був сприйнятий судом першої інстанції як експертиза, тому що особа, яка склала висновок, не була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. Крім того, з урахуванням положень ч.10 ст. 101 КПК України навіть, якщо цей висновок і був би визнаний експертизою, він не повинен мати для суду вирішального значення. Такий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 202/3076/18 (провадження № 51-238км20).
Ураховуючи, що позивачі зазнали непоправної втрати із-за загибелі їхнього сина, чим їм безперечно завдано моральної шкоди, яка нічим не може бути повністю компенсована, суд першої інстанції задовольнив їх вимоги у первісному вигляді.
З такими висновками обґрунтовано погодився і апеляційний суд.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.
Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як вбачається з рішень судів першої та апеляційної інстанції, володільцем автомобіля «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ПП «Скай Лайн», обвинувачений ОСОБА_5 працював водієм таксі ПП «Скай Лайн» і використовував під час роботи вказаний автомобіль. Під час виконання трудових обов`язків вчинив наїзд на потерпілих.
Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку, що, відповідно до ст. 1187 ЦК України, саме цивільний відповідач ПП «Скай Лайн», як володар джерела підвищеної небезпеки, несе відповідальність за заподіяну шкоду.
Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, у ході апеляційного розгляду, суд перевірив доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів.
Ухвала апеляційного суду належним чином мотивована, вона відповідає вимогам статей 370 і 419 КПК України.
В той же час, касаційна скарга представника цивільного відповідача не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення ст. 412 КПК України, а відтак й необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України.
Оскільки з касаційної скарги представника цивільного відповідача ПП «Скай Лайн» – адвоката ОСОБА_4 , наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Ураховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача ПП «Скай Лайн» – адвоката ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 
29 грудня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 травня 
2021 року щодо ОСОБА_5 відмовити.

Судді:

 
 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                                        ОСОБА_3