КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
09 вересня  2021 року                                                                                   м. Київ
                                                                     
Справа № 756/9196/20
                                                                  Апеляційне провадження № 22-ц/824/11328/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:      Соколової В.В.
суддів:                       Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Луценко О.М., 25 травня 2021 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП,
 
В С Т А Н О В И В
 
У липні 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути: 
§ з відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в сумі 15880,9 грн, пеню в сумі 945,84 грн та 3 % річних в сумі 178,00 грн, а всього 17004,74 грн; 
§ з відповідача ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування 16996,9 грн;
§ судові витрати з кожного з відповідачів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 грудня 2019 року приблизно о 07 год. 25 хв. у м. Києві на вул. Богатирській сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди була визнана ОСОБА_2 . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР185067605.
Позивач звернулась до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, представниками ПАТ «СК «ПЗУ Україна» було оглянуто транспортний засіб «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до звіту № 222684 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортних засобів вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Мітсубіші д.н.з. НОМЕР_1 , складає 37232,85 грн, а з урахуванням фізичного зносу матеріальний збиток визначений у сумі 17880,90 гривень. Однак, листом від 03 лютого 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило позивача про прийняте ними рішення щодо виплати їй страхового відшкодування в сумі 3285,08 грн.
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП - залишено баз задоволення.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, оскільки учасниками даної пригоди було ще два водії, які визнані судом винними та притягнуті до адміністративної відповідальності.
Вимоги позивача щодо стягнення із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суми страхового відшкодування у розмірі 15880,90 грн не підлягають задоволенню, оскільки умови договору були виконані та здійснено відшкодування /т.2 а.с.5-10/.
 
Позивач не погодилась із вказаним рішення суду, її представником - адвокатом Руденко Д.В. подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність, необґрунтованість рішення суду, у зв`язку з неповним дослідженням обставин справи, їх неправильною оцінкою. Так, представник позивача вказує на те, постановою в справі про адміністративне правопорушення чітко встановлені обставини, щодо зіткнення між автомобілями позивача і відповідача, внаслідок якого автомобіль позивача зазнав ушкоджень, також встановлена вина відповідача ОСОБА_2 . Інші зазначені у постанові особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вчиняли зіткнення з автомобілем позивача, їх діями позивачу шкоди завдано не було, а отже відсутні підстави для їх залучення в якості співвідповідачів. 
Висновок суду відносно здійснення страхового відшкодування відповідно до умов договору також вважає помилковим та суперечливим, оскільки вина застрахованої особи встановлена судом, розмір матеріального збитку визначений в порядку визначеному Законом, проте виплата здійснена у значно меншому розмірі.
На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі /т.2 а.с.23-28/.
 
Відповідачами були  подані відзиви на апеляційну скаргу позивача.
ПАТ «СК «ПЗУ Україна» наголошує на безпідставності доводів позивача, так як винними у вчинені ДТП було визнано три особи, в тому числі і застраховану у них особу, на підставі цього ними здійснено відшкодування 1/3 частини матеріального збитку завданого позивачу, тим самим виконано свої договірні зобов`язання. Тому  вважають висновки суду першої інстанції такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення /т.2 а.с.82,83,91-92/.  
Представник ОСОБА_2 - адвокат Коломієць І.О. у відзиві вказує на обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції. Наголошує на тому, що відповідальність ОСОБА_2 була застрахованою на момент ДТП, розмір визначеного матеріального збитку не перевищує суму страхового ліміту, а тому вона не несе цивільну відповідальність. У разі незгоди позивача з визначеним розміром страхового відшкодування, вона не позбавлена права на його оскарження. У зв`язку з цим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін /т.2 а.с.96-101/.  
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
 
Судом встановлено, що 05 грудня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода учасниками якої були позивач та відповідач ОСОБА_2 , що ними визнано в ході розгляду справи.
Позивач є власником автомобіля Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 /т.1 а.с.17/.
Відповідач  ОСОБА_2 є водієм транспортного засобу «Hyundai» д.н.з НОМЕР_2 . 
Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.185167605 від 10 липня 2019 року, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai»  д.н.з НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «СК «ПЗУ Україна». Умовами договору сторонами визначена страхова сума за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 (ста тисяч) грн, а розмір франшизи - 2000 (дві тисячі) грн /т.1 а.с.18/. 
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року  у справі № 756/16426/19 встановлені наступні обставини:
05 грудня 2019 року о 07.25 годині ОСОБА_3 у м. Києві на вул. Богатирська, керуючи транспортним засобом Фольцваген, державний номер НОМЕР_5 , в порушення п. 2.3б, 12.1, 13.1Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на відбійник, в результаті цього відбулось зіткнення з автомобілем Хюндай, державний номер НОМЕР_2 , в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження; 
05 грудня 2019 року о 07.25 годині ОСОБА_4 у м. Києві на вул. Богатирська, керуючи транспортним засобом Опель, державний номер НОМЕР_6 , в порушення п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, не стежив за зміною дорожньої обстановки, в результаті цього здійснив зіткнення з автомобілем Фольцваген, державний номер НОМЕР_5 , який зупинився попереду, який здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай, державний номер НОМЕР_2 , в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження;
05 грудня 2019 року о 07.25 годині ОСОБА_2 у м. Києві на вул. Богатирська, керуючи транспортним засобом Хюндай, державний номер НОМЕР_2 , в порушення п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не дотрималась безпечної швидкості руху та дистанції, не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, в результаті цього здійснила зіткнення з автомобілем Пежо, державний номер НОМЕР_7 , який зупинився попереду, який здійснив зіткнення з автомобілем Мітсубіші, державний номер НОМЕР_1 ,в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження /т.1 а.с.249-250/.
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  позивач здійснила 12 грудня  2019 року /т. 1 а.с.19, 209/.
ПАТ «СК «ПЗУ Україна» розглянувши звернення позивача, надало  копію звіту №222684 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу» Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_3 , на підставі якого був здійснений розрахунок та прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування /т.1 а.с.22/.
Так, зі звіту № 222684 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу» вбачається, що він був складений  ФОП ОСОБА_5 17 січня 2020 року за замовленням ПАТ «СК «ПЗУ Україна». За висновком суб`єкта оціночної діяльності вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 , після ДТП складає 37232,85 грн, вартість матеріального збитку з урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 17880,9 грн /т.1 а.с.25-30/.
Згідно зі страховим актом № UA2019120500004/L01/01 від 03 лютого 2020 року та розрахунком, розмір страхового відшкодування був визначений ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в сумі 3285,08 грн. Підставою визначення страхового відшкодування визначений звіт № 222684, також вбачається застосування зниження суми на 12595,82 грн за рахунок ПДВ та наявності трьох винуватців ДТП /т.1 а.с.23,24/
Виплата страхового відшкодування  у сумі 3285,08 грн була проведена ПАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачу 04 лютого 2020 року шляхом переведення коштів на вказаний нею банківський рахунок, що підтверджується платіжними дорученням АТ «ПроКредитБанк» № 40064 /т.1 а.с.208-210,236-237/. 
Згідно з рахунком  №8 від 02 квітня 2020 року та квитанцією ФОП ОСОБА_6 від 03 квітня 2020 року позивачем здійснена оплата проведених ремонтних робіт автомобіля Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_3 на суму 26454,00 грн (з урахуванням ПДВ) /т.1 а.с.34-36/.
 
З матеріалів справи також вбачається що у даній справі рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року, ухваленим заочно, були задоволені заявлені позовні вимоги в повному обсязі, однак ухвалою цього ж суду від 10 березня 2021 року вказане рішення скасовано, справа була призначена до розгляду в загальному порядку  /т.1 а.с.66-71,89-92,168-169/.
 
В порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
  
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. 
Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору
В порядку ст.900 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).  Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Виходячи з положень ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
В силу ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
В порядку визначеному ч.ч.1-3 ст.36 цього Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
 
Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з вимог статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц , від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 22 липня 2020 року у справі № 583/3159/18.
 
З наведених вище обставин справи вбачається, що сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди та наявність вини відповідача. Матеріалами справи також підтверджується обставина  отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 3285,08 грн. 
Предметом спору є як обставини неправильного визначення суми страхового відшкодування, так і обставини недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача.
Вина відповідача ОСОБА_2 встановлена судовим рішення у справі про адміністративне правопорушення. Разом з цим з постанови суду вбачається участь в ДТП п`яти учасників і автомобілів, а саме автомобіль Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_5 (водій ОСОБА_3 ), автомобіль Хюндай, д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ), автомобіль Опель д.н.з. НОМЕР_6 (водій ОСОБА_4 ), автомобіль Пежо д.н.з. НОМЕР_7 (водій не зазначений), автомобіль Мітсубіші, д.н.з. НОМЕР_1 (водій не зазначений, але його власником є позивач) і три зіткнення за участю автомобіля Хюндай, д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ). Винним також були визнані водій автомобіля Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 та водій автомобіля Опель д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_4 . Судом встановлено, що всі пригоди відбулись одночасно при здійснені руху, але судом не встановлено взаємозв`язку між подіями і сукупності дій винних осіб, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, навпаки виділено три події окремо та визначено винну особу у кожній з них.
Обставини пошкодження автомобіля позивача встановлені виключно в рамках встановлення вини відповідача ОСОБА_2 , де мало  місце зіткнення автомобілів Хюндай, д.н.з. НОМЕР_2 , Пежо д.н.з. НОМЕР_7 та Мітсубіші, д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому слід зазначити, що при встановленні цих обставин встановлена вина лише відповідача ОСОБА_2 . В рамках встановлення вини інших водіїв, відсутні обставини зіткнення та пошкодження автомобіля Мітсубіші, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу.
А отже, вина відповідача ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, де було заподіяно шкоду майну - автомобілю позивача, встановлена в постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, і є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій відповідача ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна», який мав здійснити відшкодування заподіяної матеріальної шкоди позивачу. 
При визначенні розміру страхового відшкодування ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до суб`єкта оціночної діяльності, яким розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу був визначений в розмірі 17880,9 грн. Посилаючись на  наявність вини трьох осіб, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 3285,08 грн.
Однак, виходячи з положень ч.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір регламентної виплати страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість винних осіб у разі заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями цих осіб.
В дані справі постановою у справі про адміністративне правопорушення дійсно було визнано винними три особи,  але при цьому не вбачається заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями цих осіб. Як вже вказано вище, судом виділено три події окремо та визначено винну особу у кожній з них, а обставини пошкодження автомобіля позивача встановлені виключно в рамках встановлення вини відповідача ОСОБА_2 ..
Таким чином, слід погодитись з доводами апеляційної скарги про наявність неправильного визначення страховою компанією суми матеріального збитку, правові підстави для застосування положень ч.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні, а отже відповідач ПАТ «СК «ПЗУ Україна» мав виплати страхове відшкодування не у розмірі 1/3 частини, а в повному обсязі за виключенням франшизи. Тобто за умовами договору та виходячи з вимог чинного законодавства розмір страхового відшкодування мав бути виплачений позивачу в сумі 15880,9 грн. До того ж, виплачена позивачу страховою компанією сума 3285,08 грн не є обґрунтованою, так як не становить навіть 1/3 частини від  належної до сплати суми страхового відшкодування. А отже стягненню з відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача підлягає сума невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 12595,82 грн, що становить різницю між належним та здійсненим розміром страхового відшкодування ( 15880,9-3285,08=12595,82). 
Відшкодування шкоди винуватцем ДТП, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією  відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу відрізняється від поняття збитків у розумінні ст. 1192 ЦК України, а тому в силу положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страхової компанії не виникає обов`язку сплачувати всю суму збитків, хоча і в межах суми страхового ліміту. Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц та від 22 липня 2020 року у справі № 583/3159/18.
З матеріалів справи також вбачається, що позивачем здійснені та оплачені ремонті роботи з відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля, їх вартість склала 26454 грн, що і становить фактичний розмір шкоди. Тому судом не приймаються до уваги твердження позивача про вартість відновлювального ремонту 34711 грн.  А отже, на підставі ст.1194 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 , зобов`язана сплати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, виплаченою страховиком, в тому числі і витрати по сплаті франшизи, що становить 10573,1 грн (26454-15880,9=10573,1).
 
У позовних вимогах позивач заявила про стягнення з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» пені та 3% річних за порушення грошового зобов`язання за період з 12 березня 2020 року по 26 липня 2020 року.
Вказані правовідносини регулюються положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень спеціального Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п.36.5 ст.36 цього Закону).
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  позивач здійснила 12 грудня  2019 року, отже з наступного дня починається відлік строку на здійснення страхової виплати, що становить 90 днів. Відповідно, його закінчення припадає на дату 11 березня 2020 року. Страховою компанією була здійснена виплата страхового відшкодування у сумі 3285,08 грн 04 квітня 2020 року, що не є повним розміром страхової виплати. А отже в період з 12 березня 2020 року по  03 квітня 2020 року сума пені та 3% річних має нараховуватись на всю суму страхового відшкодування, що становить 15880,9 грн, а з 05 квітня 2020 року по 26 липня 2020 року на суму 12595,82 грн, що є невиплаченим страховим відшкодуванням. 
Облікова ставка НБУ станом на 12 березня 2020 року біла визначена на рівні 11%, з 13 березня 2020 року була визначена на рівні 10 %,  з 24 квітня 2020 року - 8%, з 12 червня 2020 року по 26 липня 2020 року - 6 %.
Таким чином, за 12 березня 2020 року сума пені становить 9,55 грн, а за період з 13 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року (22 дні) сума пені становить 190,91 грн. Загальна сума становить 200,45 грн.
В період з 05 квітня по 26 липня 2020 року пеня нараховується на суму 12595,82 грн, і з урахуванням різних розмірів облікової ставки становить, в період з 05 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року (19 днів ) - 130, 77 грн, з 24 квітня по 11 червня 2020 року (49 днів) - 185,83 грн, з 12 червня по 26 липня 2020 року (45 днів) - 185,83 грн.  Загальна сума становить 586,39 грн.
Таким чином, розмір пені розрахований на підставі ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить  786,84 грн (200,45+586,39=786,84).
Три проценти річних, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, розраховуються в період з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року (23 дні) на суму 15880,9 грн, що становить 29,94 грн, а з 05 квітня 2020 року по 26 липня 2020 року (93 дні) на суму 12595,82 грн, що становить 96,01 грн. Отже загальний розмір цих процентів становить суму 125,95 грн.
При цьому слід зазначити, що вказані види, є різними видами відповідальності, три проценти річних не є санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у праві на отамання компенсації за користування грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
 
На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що  апеляційна скарга позивача та заявлені нею позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Суд першої інстанції допустив неповне встановлення обставин справи, що призвело до невірного застосування норм матеріального і процесуального права. Тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково.
 
Враховуючи, що задоволенню підлягає апеляційна скарга позивача, то  в силу ст.141 ЦПК України компенсації підлягають понесені позивачем судові витрати за рахунок  відповідачів. В матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем судового збору при зверненні з апеляційною скаргою на суму 1261,5 грн /т.2 а.с.22/.  Також на стадії розгляду справи судом першої інстанції позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 12750 грн. Надання такої допомоги підтверджується ордером адвоката Руденко Д.В., розрахунком наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 006-02-2020 від 12 лютого 2020 року, складеного  26 липня 2020 року /а.с.10,38-39/. На стадії апеляційного розгляду справи заяви про компенсацію витрат на правничу допомогу понесених у зв`язку з переглядом справи позивач не заявляла. А отже сума понесених витрат позивача становить 14011,5 грн.
Положення ст. 141 ЦПК України визначають обов`язковим врахування принципу пропорційості компенсації суми задоволених позовних вимог. Позивачем були пред`явлені вимоги до двох відповідачів в процентному значені 50 % до кожного. Позовні вимоги пред`явлені до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволені на 79 %, а отже  з даного відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума в розмірі 5674,45 грн (14011,5:2:100*79=5534,54). Позовні вимоги пред`явлені до відповідача ОСОБА_2 підлягають до задоволення на 62 %, тому стягненню з даного відповідача на користь позивача підлягає сума 4343,56 грн (14011,5:2:100*62=4343,56).
 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 12595,82 грн, пеню в розмірі 786,84 грн та три проценти річних в сумі 125,95 грн та судові витрати 5534,54 грн. Всього стягнути 19043,15 (дев`ятнадцять тисяч сорок три) гривні 15 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди суму 10573,1 грн та судові витрати в розмірі 4343,56 грн. Всього стягнути 14916 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 66 копійок.
 
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання : АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» код ЄРПОУ 20782312, місцезнаходження: 04053 м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40.
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук