Справа № 161/20354/20  Провадження №33/802/321/21 	Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В. 	
Категорія:ст.ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ст.36 цього ж Кодексу, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 454 грн. судового збору.
Так, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 30 листопада 2020 року об 18:05 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 по пр.Відродження, 47 в м.Луцьку, не вибрала безпечної швидкості для руху, не дотрималась безпечної дистанції та допустила зіткнення із автомобілем марки «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду для здійснення повороту ліворуч із дотриманням п.п.9.2 (б) ПДР України, після чого залишила місце ДТП до якої була причетна, не повідомивши працівників поліції. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, чим порушила вимоги п.п.2.3 (б), 2.10 (а), 12.1, 13.1 ПДР України.
Крім того, вона ж 30 листопада 2020 року об 18:05 год. в м. Луцьку по пр.Відродження, 47 в м.Луцьку Волинської області, керувала автомобілем марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України.
Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 23 березня 2021 року подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову незаконною через неповноту та однобічність розгляду справи. Суд розглянувши справу у її відсутності порушив її право на захист. Вказує на те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки вона пройшовши тест на алкоголь на місці зупинки транспортного засобу, з його результатом не погодилась та наполягала на проходженні огляду в медичній установі, однак їй було відмовлено. Зазначає також про те, що в матеріалах справи взагалі відсутні письмові пояснення свідків та працівників поліції. Однак, суд першої інстанції на це увагу не звернув.
Водночас, апелянт в апеляційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вважаючи, що він прощений з поважних на те причин.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Будь-яких клопотань чи заяв про відкладення справи до апеляційного суду не подавала.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Щербяк Н.В. також до суду не з`явився, проте подав письмове клопотання, в якому просить апеляційний розгляд справи проводити у його відсутності. Апеляційну скаргу просить задовольнити.
Перевіривши доводи заявленого в апеляції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення, апеляційний суд доходить висновку, що воно до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 18 лютого 2021 року.
А отже, з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, та враховуючи, що 28.02.21 - вихідний (неділя), останній день для подачі апеляційної скарги припадав на 01 березня 2021 року.
Апеляційна скарга до суду подана лише 23 березня 2021 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується відміткою - штемпелем суду, проставленим на апеляційній скарзі. 
В апеляційній скарзі, як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що вона при розгляді справи судом першої інстанції, а саме 18 лютого 2020 року присутньою не була через хворобу, а про оскаржувану постанову дізналася лише 15 березня 2021 року, тобто коли отримала її копію через поштове відділення. Вважає, що саме з цієї дати - 15.03.21 почався перебіг 10-денного строку апеляційного оскарження судового рішення.
Проте, такі доводи апелянта на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судом постановлена 18.02.2021 року, та дійсно без участі ОСОБА_1 (а.с.26-27).
При цьому, ОСОБА_1 була належним чином обізнана про дату слухання справи - 18.02.2021 року, про свідчить її заява про відкладення розгляду справи через її перебування на лікуванні з 16.02.2021 року.
Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у відкладенні розгляду справи через ненадання нею будь-яких доказів поважності для її відкладення (про перебування на лікуванні) та розглянув справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, які вважав достатніми для прийняття об`єктивного та справедливого рішення. Таку заяву суд розцінив як зловживання процесуальними правами та намагання ОСОБА_1 уникнення від адміністративної відповідальності шляхом затягування розгляду справи та відповідно закриття провадження у справі по п.7 ст.247 КУпАП. 
З такою позицією місцевого суду повністю погоджується і апеляційний суд, оскільки жодних доказів щодо перебування її на лікуванні 18.02.2021 року, тобто коли розглядалась справа щодо ОСОБА_1 , вона до заяви не подала ані до суду першої інстанції, а також не надала таких і до апеляційного суду.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, в даному випадку саме з 18 лютого 2021 року почався перебіг десятиденного строку апеляційного оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2021 року, який фактично припадав на 01 березня 2021 року. Апеляційна скарга до суду подана лише 23.03.2021 року.
Посилання апелянта на те, що про оскаржувану постанову вона дізналася лише 15.03.2021 року, і з цієї дати слід рахувати строк апеляційного оскарження постанови від 18.02.2021 року, на увагу суду не заслуговує, оскільки ч.2 ст.294 КУпАП перебіг строку апеляційного оскарження пов`язує саме з датою постановлення постанови, а не з датою отримання її копії. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 достеменно була обізнана про дату слухання справи 18.02.2021 року, проте протягом тривалого часу, а це більше місяця (18.02.21 (дата слухання справи) - 15.03.21 (дата отриманні копії постанови)), не цікавилася судовим провадженням щодо неї в суді, хоча, як встановлено судом, мала реальну можливість.
А тому, наведені апелянтом обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такими, що дають підстави для його поновлення.
Дослідивши дані обставини апеляційний суд вважає, що за наведених у заявленому в апеляції клопотанні підстав, строк апеляційного оскарження поновленню не підлягає.
В апеляційний суд ОСОБА_1 не з`явилась на жодний виклик суду та не надала будь-яких інших належних і допустимих доказів з приводу поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді від 18.02.2021 року до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, стороною захисту не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 , - відмовити.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року, - повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        Василь ПОДОЛЮК