П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  0240/2204/18-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В. 
          Суддя-доповідач:  Гонтарук В. М. 

29 червня 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтекс"  на  ухвалу   Вінницького окружного адміністративного суду  від  13 квітня 2021 року (ухвалена в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтекс" про  стягнення податкового боргу, 

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року  Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулось до суду з адміністративним позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтекс» (далі - ТОВ «Балтекс») про стягнення податкового боргу.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року адміністративний позов задоволено, стягнуто з ТОВ «Балтекс» податковий борг в сумі 1097293,06 грн. Рішення суду набрало законної сили.
Ухвалою від 26.11.2019 відмовлено в задоволені заяви ТОВ «Балтекс» про відстрочення виконання рішення суду від 26 березня 2019 року.
05.04.2021 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява ТОВ «Балтекс» про розстрочення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року. 
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року в задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити заяву відповідача . 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що  товариство не володіє коштами та майном достатнім для погашення податкового боргу в розмірі 1096953,06 грн. При цьому, дії щодо примусового стягнення заборгованості призведуть до зупинення підприємницької діяльності та банкрутства.
Крім того заявник вказав, що зазначений податковий борг виник у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань компанією OU Ires Account (Талінн, Естонія) за умовами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару № 03/12 від 15.12.2015 року укладеного із ТОВ «Балтекс».
Разом з тим, рішенням Господарського суду Вінницької області від 30.11.2018 року у справі №902/225/18 задоволено позовом ТОВ «Балтекс» до OU Ires Account про стягнення боргу у розмірі 37 500,00 Євро, 3 487,25 Євро - пені, 19 240 грн. 08 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору. На даний час рішення, відповідно до ст.ст. 40, 41 Розділу II Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах (Договір ратифіковано Законом України N 450/95-ВР ( 450/95-ВР ) від 22.11.1995 року), направлено до уповноважених органів Естонії для виконання. Тобто, ТОВ "Балтекс" вживаються дії щодо повернення коштів, для можливості погашення податкового боргу.
Тому, з урахуванням положень ст. 378 КАС України, просить суд розстрочити виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року терміном на 72 місяців з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно.
25 травня 2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 22 червня 2021 року було прийнято ухвалу.  
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до положень ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Отже, з аналізу вищенаведеної норми вбачається, що вона не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).
Вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять застережень щодо можливості визначення у інших правових актах відповідних обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення та необхідності їх врахування судом при вирішенні цього питання.
Водночас, інститут розстрочення та відстрочення податкового боргу платника податків, що регулюється статтею 100 Податкового кодексу України (далі - ПК України), є елементом процедури погашення податкового боргу платників податків в межах адміністрування податків та зборів як сукупності рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом (підпункт 14.1.1-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України), що узгоджується з визначеною у статті 1 сферою дії Податкового кодексу України.
Розстрочення/відстрочення виконання судового рішення, що передбачено нормами КАС України за своєю суттю відрізняється від розстрочення/відстрочення, передбаченого статтею 100 ПК України; вказані процедури реалізуються різними суб`єктами (відповідно судами та контролюючими органами) й за ініціативою різних осіб (розстрочення/відстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання відстрочення/розстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків), а також різняться їх нормативним регулюванням (положення Кодексу адміністративного судочинства України та Податкового кодексу України).
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що інститути розстрочення/відстрочення податкового боргу платника податків та розстрочення/відстрочення виконання судового рішення не можуть ототожнюватись, а відтак, розглядаючи питання відстрочення виконання судового рішення, необхідним є застосування положень Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, інститут розстрочення виконання судового рішення спрямований на вжиття таких заходів, які б дозволили виконати боржнику судове рішення протягом певних проміжків часу у відповідних частинах.
Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.03.2020 року по справі № 820/1509/17.
Так, в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду від 15.12.2020 року представник відповідача серед іншого вказав, що Товариство розробило виробничу програму по збільшенню прибутку підприємства з урахуванням тих карантинних обмежень, які діють в Україні, за якою підприємство буде мати можливість погашати наявний податковий борг.
Крім того, апелянт зазначає, що  постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, .
Вказане, особливо вплинуло на ресторанний бізнес, який є основним видом діяльності ТОВ "Балтекс".
Надаючи оцінку доводам заявника, суд першочергово враховує, що розстрочення виконання судового рішення - це встановлення порядку сплати заборгованості, який передбачає систематичне та регулярне погашення боргу.
Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що наразі на банківських рахунках ТОВ "Балтекс" відсутні кошти, достатні для одноразової сплати існуючої заборгованості за рішенням суду у цій справі. Водночас, примусове виконання такого рішення та вжиття контролюючим органом інших заходів спрямованих на стягнення значної суми коштів може призвести не тільки до зупинення поточної сплати грошових зобов`язань, а й до зупинки виробничої діяльності підприємства.
Тобто, суд в цьому випадку погоджується із доводами заявника, що можливе зупинення виробничої діяльності підприємства та припинення сплати ним податкових зобов`язань призведе до більш негативних наслідків як для бюджету в цілому так і для ТОВ "Балтекс", аніж розстрочення виконання судового рішення на певний строк, що відповідатиме справедливому балансу інтересів усіх сторін спору.
Також, судом враховано, що 11.03.2020 року постановою Кабінету Міністрів України № 211 установлений з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19). В подальшому карантин неодноразово продовжувався, а останньою Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", дію карантину продовжено до 28 лютого 2021 року.
17 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла законопроект № 3219 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким карантин визначено форс-мажорною обставиною, а також запроваджено податкові та адміністративні пільги для підприємств, бізнесу та громадян у зв`язку із запровадженням карантину через пандемію коронавірусу.
Отже, на думку суду, на час розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року у даній справі. В той же час, розстрочення виконання судового рішення має важливе значення для відновлення та нарощення виробничої діяльності ТОВ "Балтекс", що надасть в подальшому можливість отримувати на рахунки заявника кошти для погашення суми податкового боргу.
Стосовно доводів позивача та висновків суду першої інстанції про те, що платником податків не надано належних доказів про вжиття заходів для повного виконання рішення суду колегія суддів зазначає, що погіршення фінансової спроможності населення, а також і підприємців у зв`язку із запровадженням карантинних заходів є загальновідомим фактом та не потребує доказуванню.
Також суд враховує, що звертаючись із заявою про розстрочення виконання рішення суду відповідач не ухиляється від виконання рішення суду, а шукає способи погашення заборгованості, що в свою чергу є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати податкового боргу.
Водночас, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення апеляційним судом враховано, що відмова у задоволенні заяви може призвести до негативних наслідків, зокрема, зупинення підприємницької діяльності, неможливості вносити своєчасно та в повному обсязі податки та інші обов`язкові платежі.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ  стосовно застосування статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з приводу дотримання державою-відповідачем справедливого балансу між інтересами суспільства і вимогами захисту приватних інтересів окремої особи. На основі аналізу практики Європейського суду з прав людини з досліджуваної проблематики зроблено висновок, що констатація порушення згаданої справедливої рівноваги має місце переважно у разі відсутності адекватної компенсації за шкоду, завдану обмеженням права власності. 
Заявник у своїй заяві просить суд розстрочити виконання судового рішення від 26.03.2019 року терміном на 72 місяці.
При цьому, згідно з ч. 5 ст. 378 КАС України, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови. 
Враховуючи вищенаведені обставини, з урахуванням висновків ЄСПЛ, з метою запобігання банкрутства підприємства, у якого на даний час є наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року у даній справі, з урахуванням того, що відсутні підстави ставити під сумнів намір заявника виконувати судове рішення в майбутньому,  колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що заяву ТОВ "Балтекс" про розстрочення виконання судового рішення слід задовольнити частково та розстрочити виконання боржником судового рішення строком на 12 місяців з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно не пізніше 30 числа кожного місяця.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку  про відмову в задоволенні заяви відповідача.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про часткове задоволення заяви відповідача щодо розстрочення виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтекс" задовольнити  частково.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтекс" про стягнення податкового боргу скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтекс" про розстрочення виконання судового рішення задовольнити частково.
Розстрочити виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року в адміністративній справі № 0240/2204/18-а щодо стягнення з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтекс"  податкового боргу в сумі 1097293,06 грн. (один мільйон дев`яносто сім тисяч двісті дев`яносто три гривні шість копійок) на 12 місяців, з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно, не пізніше 30 числа кожного місяця.. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.