ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 липня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2650/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:
від ФГ “Дінекс Агро” -  адвокат Воронков В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Петрової Олени Євгенівни 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2021
у справі №916/2650/19 
за заявою  Фірми “Давос” у формі ТОВ
про визнання банкрутом 

ВСТАНОВИВ
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.10.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Фірми “Давос” у формі ТОВ, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Петрову Олену Євгенівну, тощо. 
Ухвалою попереднього засідання від 24.12.2019, Господарським судом Одеської області зазначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а саме: ТОВ „ВІМЕКСІМ ТРЕЙД”  - 3842,00 грн. – 1 черга (судові витрати), 1243930, 02 грн. – 4 черга (основний борг); ТОВ „ВІМЕКСІМ” – 3842,00грн. - 1 черга (судові витрати), 9253103,43 грн. – 4 черга (основний борг), 34349,17 грн. – 6 черга (неустойка(пеня, штраф); Державне підприємство "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" – 3842,00 грн. – 1 черга (судові витрати), 226467,79 грн. – 4 черга (основний борг), тощо.
24.12.2019 до Господарського суду Одеської області від Фермерського господарства “Дінекс-Агро” надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника на суму 7  880  990, 31 грн.
Постановою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 визнано банкрутом Фірму “Давос” у формі ТОВ, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, призначено ліквідатором боржника арбітражну керуючу Петрову О.Є.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2021, серед іншого, задоволено частково заяву Фермерського господарства “Дінекс-Агро” (далі – ФГ “Дінекс-Агро”) про визнання грошових вимог до боржника на суму 7  880 990,31 грн та визнано ФГ “Дінекс-Агро” кредитором Фірми “Давос” у формі ТОВ з грошовими вимогами на суму 7  380 990,31 грн.
В мотивах оскаржуваної ухвали, з приводу заяви ФГ “Дінекс-Агро” про визнання грошових вимог до боржника місцевий господарський суд зазначив, що враховуючи наявність в матеріалах справи доказів поставки товару (товарна накладна, податкова накладна) та відсутність доказів оплати за договором поставки, судом встановлено наявність заборгованості Фірми “Давос” у формі ТОВ перед ФГ “Дінекс-Агро” у розмірі 7  818 200 грн., однак, враховуючи те, що заявник просив визнати за договором грошові вимоги до боржника у сумі 6  880 990,31 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що задоволенню підлягає саме вказана у заяві сума кредиторських вимог. Судом першої інстанції не прийнято до уваги докази погашення заборгованості, на які посилалась арбітражна керуюча, оскільки такі платежі були здійснені за іншим договором, вимоги згідно якого ФГ “Дінекс-Агро” не заявлялись у даній справі.
Стосовно заяви арбітражної керуючої Петрової О.Є. про застосування судом строку позовної давності, суд першої інстанції з посиланням на приписи ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України та ч.ч. 11, 12 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, зазначив, що з урахуванням того, що заяву про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності подано розпорядником майна, а також враховуючи, що ухвалою господарського суду повноваження керівника та виконавчих органів управління боржника не припинялись, заява розпорядника майна про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає.
По суті заяви про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, місцевий господарський суд зазначив, що не приймає до уваги заперечення з приводу укладеної між сторонами додаткової угоди до договору поставки, якою змінено строк оплати за договором, оскільки сторонами не оскаржено та не визнано недійсною вказану додаткову угоду
У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки строк позовної давності не пропущено.
Також, на переконання місцевого господарського суду, у зв`язку із зверненням з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, яка містила посилання на наявність заборгованої перед ФГ „Дінекс-Агро”, строк позовної давності переривався. 
З приводу заявлених ФГ „Дінекс-Агро” грошових вимог, які ґрунтуються на  договорах про надання поворотної фінансової допомоги, судом першої інстанції встановлено, що заборгованість за цими договорами становить 500 000 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.
Отже, як встановлено місцевим господарським судом, загальна сума заборгованості Фірми “Давос” у формі ТОВ перед ФГ “Дінекс-Агро” становить 7380990,31 грн, у зв`язку з чим судом частково задоволено заяву ФГ “Дінекс-Агро” про визнання грошових вимог до боржника.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулась арбітражна керуюча Петрова О.Є. з апеляційною скаргою в якій просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до грошової вимоги ФГ “Дінекс-Агро” в сумі 6  880  990,31 грн, який виник за договором поставки від 20.12.2015 №Я 20/12-2015-02 та відмовити ФГ “Дінекс-Агро” у задоволенні заяви до Фірми “Давос” у формі ТОВ в частині грошових вимог на суму 6  880  990,31 грн, скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 06.04.2021 по справі №916/2650/19 в частині визнання ФГ “Дінекс-Агро” кредитором Фірми “Давос” у формі ТОВ на суму 7  380  990,31 грн та ухвалити нове рішенням, яким визнати ФГ “Дінекс-Агро” кредитором Фірми “Давос” у формі ТОВ на суму 500  000 грн, у частині іншого залишити ухвалу без змін.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на таке. 
Так апелянт зазначає, що заявлені ФГ “Дінекс-Агро” грошові вимоги до боржника ґрунтуються, зокрема на заборгованості, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору поставки. Так, на переконання апелянта, заборгованість за даним договором у боржника виникла з 25.06.2016. Однак, боржник та ФГ “Дінекс-Агро” подали до суду першої інстанції додаткову угоду до договору поставки, за умовами якої було змінено строки оплати товару, а саме до 30.04.20219. На переконання апелянта, дана додаткова угода не породжує правових наслідків для сторін, оскільки укладена після сплаву строку дії договору, а відтак, не змінює права та обов`язки передбачені умовами договору поставки. 
Апелянт, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору поставки зазначає, що строк дії договору сплив 31.12.2016. З приводу тлумачення змісту умов договору, що він діє в питаннях взаєморозрахунків до моменту їх повного завершення, апелянт зазначає, що строк в значенні термін (дата) виконання зобов`язання в строк дії договору є різні поняття. Так, перебіг строку позовної давності зі стягнення боргу у постачальника (заявника) розпочався з 25.06.2016, в той час як із заявою про визнання грошових вимог ФГ “Дінекс-Агро” звернулось до суду першої інстанції 24.12.2019.
За твердженням скаржника, строк дії договору поставки припинився 01.01.2017, при цьому, у додатковій угоді сторони не передбачили продовження дії договору поставки, окрім того, заявник не надав доказів на підтвердження продовження між сторонами правовідносин за договором. З огляду на що, апелянт вважає, що додаткова угода не може бути визнана правочином, яким сторони змінили умови договору поставки.
На думку апелянта, враховуючи той факт, що додаткова угода до договору поставки не породжує між сторонами правовідносин, суд першої інстанції неправомірно відмовив ліквідатору у задоволенні заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності. 
Наголошує скаржник й на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки наявні матеріали справи не містять доказів направлення на адресу ліквідатора додаткових документів, які були надані ФГ “Дінекс-Агро” на спростування позиції ліквідатора щодо здійснення оплати за договором поставки та прийнятті судом першої інстанції. На переконання апелянта, суд першої інстанції надав неправомірну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, зокрема щодо погашення заборгованості за договором поставки. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2650/19 за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Петрової Олени Євгенівни на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 та призначено справу до розгляду на 14.07.2021.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ФГ “Дінекс-Агро” в якому господарство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень ФГ “Дінекс-Агро” зазначає, що місцевим господарським судом було вірно встановлено, що під час звернення до господарського суду Одеської області з заявою про визнання боржника банкрутом фірмою “Давос” ТОВ в якості підстав відкриття провадження у справі було заявлено, у тому числі, заборгованість заявника перед ФГ “Дінекс - Агро” по договору поставки, зобов`язання по яким Фірмою “Давос” ТОВ були виконані лише частково, відтак, ФГ “Дінекс-Агро” вважає, що навіть з урахуванням тверджень апелянта з приводу пропуску строків позовної давності, які господарство вважає хибними, в даному випадку мало місце часткове виконання Фірмою “Давос” ТОВ своїх зобов`язань за договором та переривання перебігу строку позовної давності по таким зобов`язанням відповідно до ч. 1,3 ст. 264 ЦК України.
ФГ “Дінекс-Агро” також зазначає, що арбітражна керуюча Петрова О.Є. хоча і є учасником процедури банкрутства фірми “Давос” у формі TOB, наділеним певною правосуб`єктністю, але не є стороною господарського зобов`язання, а саме договору поставки, тобто стороною у спорі, у зв`язку з чим, звертаючись до господарського суду Одеської області в інтересах Фірми “Давос” у формі TOB з заявою від про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до грошових вимог ФГ “Дінекс - Агро” по договору поставки, розпорядник майна, арбітражна керуюча Петрова О.Є. діяла з перевищенням наданих їй Кодексом України з процедур банкрутства повноважень. Кредитор наголошує, під час розгляду господарським судом Одеської області по суті заяви ФГ “Дінекс - Агро”, арбітражна керуюча Петрова О.Є. в якості вже ліквідатора банкрута до суду з заявою про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до грошових вимог ФГ “Дінекс - Агро” по договору поставки не зверталась.
З приводу заперечень апелянта, які стосуються укладеної між сторонами додаткової угоди до договору поставки, ФГ “Дінекс-Агро” зазначає, що даний правочин є чинним та жодною зі сторін не оскаржувався. 
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 у справі №916/2650/19 було оголошено перерву до 28.07.2021.
Представників ФГ “Дінекс - Агро” та арбітражної керуючої Петрової О.Є. про оголошення перерви було повідомлено під час судового засідання від 14.07.2021 під розписку. 
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.07.2021 було витребувано у Господарського суду Одеської області усі матеріали справи №916/2650/19.
Матеріали справи №916/2650/19 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду 21.07.2021.
Під час судового засідання від 28.07.2021 представник ФГ “Дінекс-Агро” надав пояснення у відповідності до яких не погоджується з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. 
Представник арбітражної керуючої Петрової О.Є. та особисто апелянт у судове засідання від 28.07.2021 не з`явились, про причини неможливості прибуття у судове засідання, суд апеляційної інстанції не повідомили. 
Однак, колегія суддів зазначає, що у судовому засіданні від 14.07.2017 представник арбітражної керуючої Петрової О.Є. надав пояснення у відповідності до яких підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні. 
Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи, у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції та зупинення Південно-західним апеляційним господарським судом відправки поштової судової кореспонденції, учасників справи повідомлено засобами електронного зв`язку за електронними адресами, які було повідомлені останніми у заявах по суті справи.
З урахуванням того, що явка представників учасників справи судом не визнавалась обов`язковою, а останні не повідомили суду об`єктивних причин, що перешкоджають розгляду справи за їх відсутності, колегія суддів вирішила розглянути справу за їх відсутності. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
З урахуванням наведених приписів, а також вимог за апеляційною скаргою, колегією суддів оскаржувана ухвала переглядається лише в частині розгляду та часткового задоволення заяви ФГ “Дінекс-Агро” із грошовими вимогами до боржника. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, у грудні 2019 ФГ “Дінекс-Агро” звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою до боржника в якій просило визнати його кредитором Фірми “Давос” у формі TOB на суму боргу , що становить 7  880  990,31 грн та включити до реєстру кредиторів боржника (т.3, а.с. 147-149).
Заявлені ФГ “Дінекс-Агро” грошові вимоги ґрунтується на укладених з боржником договорах поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015 та договорах про надання поворотної фінансової допомоги №ПФД 0206-2017-01Д від 02.06.2017, №ПФД 1707-2017-01Д від 17.07.2017 та ПФД 2006-2017-01Д від 20.06.2017.
Так, за умовами договору поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015 (т.3, а.с. 150-151) ФГ “Дінекс-Агро” (продавець) зобов`язується поставити, а Фірма “Давос” у формі TOB (покупець) прийняти та оплатити ячмінь, врожаю 2015 року (товар).
Згідно п.п. 2.1., 3.1. договору поставки, кількість товару складає 2522 метричних тон. Вартість товару складає 3100 грн за одну тонну. Загальна вартість договору складає 7818200 грн.
У відповідності до п. 4.2. договору поставки, передача товару підтверджується наступними документами: товарною накладною, виписаною проти довіреності покупця з точним зазначенням кількості товару, його договірної вартості.
Пунктом 5.1. договору поставки визначено, що покупець здійснює оплату 100% вартості товару на розрахунковий рахунок продавця протягом 180 календарних днів, або в готівковій формі, з моменту надання оригіналів документів, вказаних у п.4.2. договору, а також у відповідності до виставленого рахунку-фактури продавця з точним зазначенням кількості товару та його договірної вартості. Продавець також надає покупцю податкову накладу на усю суму отриманого платежу.
Відповідно до п. 9.4. договору поставки він вступає у силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016, а у питаннях взаєморозрахунків до моменту їх повного закінчення.
На виконання взятих на себе договірних зобов`язань, ФГ “Дінекс-Агро” було поставлено, а Фірмою “Давос” у формі TOB прийнято товар, ячмінь у кількості 2522 м.тонн загальною вартістю 7818189,91 грн, що підтверджується товарною накладною №РН-0000096 від 28.12.2015 (т.3, а.с.166).
14.03.2019 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015, в якій викладено п. 5.1. в наступній редакції: “покупець здійснює оплату 100% вартості товару на розрахунковий рахунок продавця строком до 30.04.2019 або в готівковій формі” (т.3, а.с. 152).
В своїй заяві ФГ “Дінекс-Агро” зазначає, що заборгованість за договором поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015 погашена Фірмою “Давос” у формі TOB частково на суму 937199,60 грн, у зв`язку з чим  заборгованість за вказаним договором становить 6880990,31 грн.
За умовами договорів про надання поворотної фінансової допомоги №ПФД 0206-2017-01Д від 02.06.2017, №ПФД 1707-2017-01Д від 17.07.2017 та ПФД 2006-2017-01Д від 20.06.2017, ФГ “Дінекс-Агро” (позикодавець) в порядку та на умовах даних договорів передає у власність Фірми “Давос” у формі TOB (позичальник), шляхом перерахування на його поточний рахунок грошові кошти (поворотна фінансова допомога), а позичальник зобов`язується повернути надані кошти у повному обсязі у порядку та на умовах визначених цими договорами (т.3, а.с. 153-165).
Загальна сума поворотної фінансової допомоги за вказаними договорами складає 1  000  000 грн. 
У відповідності до банківської виписки від 20.03.2019, ФГ “Дінекс-Агро” перерахувало Фірмі “Давос” у формі ТОВ 1000000 грн (т.3, а.с.157-158).
Під час розгляду справи у суді першої інстанції розпорядником майна Петровою О.Є. було заявлено про пропуск ФГ “Дінекс-Агро” строків позовної давності щодо звернення із грошовими вимогами до боржника за договором поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015.
Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості Фірми “Давос” у формі ТОВ перед ФГ “Дінекс-Агро” становить 7380990,31 грн, у зв`язку з чим суд частково задовольнив заяву ФГ “Дінекс-Агро” про визнання грошових вимог до боржника. 
З приводу заяви розпорядника майна про застосування строків позовної давності місцевий господарський суд зазначив, що вона задоволенню не підлягає, оскільки строк позовної давності не пропущено.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Згідно з ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства також визначено, що грошове зобов`язання це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
В силу положень ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. 
Як вже було вказано вище, заявлені ФГ “Дінекс-Агро” грошові вимоги до боржника ґрунтуються, зокрема на договорі поставки. 
У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України    про договір купівлі-продажу.
За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Так у відповідності до п. 5.1. договору поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015, в редакції додаткової угоди №1 від 14.03.2019, Фірма “Давос” у формі ТОВ повинна була виконати свої зобов`язання з оплати отримано від ФГ “Дінекс-Агро” товару до 30.04.2019.
Однак, станом на час звернення ФГ “Дінекс-Агро” з заявою із грошовими вимогами (24.12.2019), Фірмою “Давос” у формі ТОВ свої зобов`язання за договором, за твердженням заявника, було виконано лише частково на суму 937199,60 грн. Доказів погашення решти заборгованості наявні матеріали справи не містять, а учасниками справи не надано. 
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню грошові вимоги ФГ “Дінекс-Агро” до Фірми “Давос” у формі ТОВ у розмірі 6880990,31 грн, які виникли у зв`язку із неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов`язань за договором поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015.
При цьому, як вірно вказано місцевим господарським судом надані арбітражним керуючим Петровою О.Є. банківські виписки про перерахування ФГ “Дінекс-Агро” грошових коштів на загальну суму 6886168,94 грн з призначенням платежу “за ячмінь згідно рахунку СФ-0000058 від 20.12.2015”, не можуть вважатися належними доказами на підтвердження сплати заборгованості за договором поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015, з огляду на таке. 
Так, в матеріалах справи наявний рахунок-фактура №СФ-0000058 від 20.12.2015 на суму 7486167,94 грн. Вказаний рахунок виданий за договором №Я 01/12-2013-03 від 01.12.2015.
01.12.2015 між ФГ “Дінекс-Агро” та Фірмою “Давос” у формі ТОВ укладено договір поставки №Я 01/12-2013, згідно умов якого загальна сума договору становить 7486177,60 грн.
Згідно з видатковою накладною №РН-0000091 від 25.12.2015 ФГ “Дінекс-Агро” поставлено Фірмі “Давос” у формі ТОВ ячмінь у кількості 2414,896 тон, вартістю 7486167,94 грн.
Згідно наданих письмових пояснень керівника ФГ “Дінекс-Агро” через помилку головного бухгалтера та співробітників ФГ “Дінекс-Агро” замість правильної назви відповідного договору - №Я 01/12-2015-03 була вказана неправильна - № Я 01/12-2013-03 у рахунку-фактурі №СФ-0000058 від 20.12.2015, видатковій накладній №РН-0000091 від 25.12.2015, акті звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2015 по 18.08.2020 та з 01.01.2015 по 02.02.2021.
Отже, докази погашення заборгованості, на які посилається арбітражна керуюча, здійснені за іншим договором поставки, а саме №Я 01/12-2013-03 від 01.12.2015, вимоги за яким ФГ “Дінекс-Агро” під час звернення з заявою із грошовими  вимогами до боржника, не заявлялись, а тому не можуть бути враховані судом як належні та допустимі докази на підтвердження погашення заборгованості за договором поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015.
З приводу грошових вимог ФГ “Дінекс-Агро”, які ґрунтуються на договорах про надання поворотної фінансової допомоги колегія суддів зазначає таке. 
Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За умовами п. 4.1. договорів про надання поворотної фінансової допомоги, які є ідентичними за змістом, загальна сума поворотної фінансової допомоги, наданої позичальнику на умовах цих договорів, підлягає поверненню позикодавцю у повному обсязі протягом 365 календарних дня з моменту отримання першої частини (першого платежу) поворотної  фінансової допомоги, незалежно від терміну надання окремих частин (виконання окремих платежів) цієї допомоги. 
У відповідності до банківської виписки від 20.03.2019, ФГ “Дінекс-Агро” 02.06.2017 перерахувало Фірмі “Давос” у формі ТОВ 1000000 грн (т.3, а.с.157-158).
02.06.2017 Фірмою “Давос” у формі ТОВ перераховано ФГ “Дінекс-Агро” 700000 грн з призначенням платежу “повернення помилково зарахованих коштів згідно п.д. 1102 від 02.06.2017” (т.3, а.с. 158).
Згідно з платіжними дорученнями ФГ “Дінекс-Агро” перераховано Фірмі “Давос” у формі ТОВ 200000 грн (платіжне доручення №1293 від 20.06.2017) та 500000 грн (платіжне доручення №1443 від 17.07.2017) (т.3, а.с. 167-168).
В матеріалах справи міститься банківська виписка зі змісту якої вбачається, що Фірмою “Давос” у формі ТОВ повернуто ФГ “Дінекс-Агро” 500000 грн зворотної фінансової допомоги (т.6, а.с. 34).
Таким чином, сума заборгованості Фірми “Давос” у формі ТОВ згідно з договорами про надання поворотної фінансової допомоги становить 500 000 грн.
Отже, загальна сума заборгованості Фірми “Давос” у формі ТОВ перед ФГ “Дінекс-Агро” за договором поставки та договорами про надання поворотної фінансової допомоги становить 7  380 990,31 грн. 
З урахуванням викладеного, заява ФГ “Дінекс-Агро” підлягає задоволенню частково, із визнанням грошових вимог до боржника у розмірі 7  380 990,31 грн.
Щодо поданої розпорядником майна Петровою О.Є. заяви про застосування строків позовної давності до вимог ФГ “Дінекс-Агро”, які ґрунтуються на договорі поставки, колегія суддів зазначає таке. 
Так в обґрунтування даної заяви розпорядник майна зазначила, що з урахуванням умов укладеного між сторонами договору поставки, дати поставки та отримання боржником товару, строк позовної давності щодо стягнення ФГ “Дінекс-Агро” заборгованості за даним договором, розпочав свій перебіг 25.06.2016 та враховуючи диспозицію ст. 257 ЦК України сплив 25.06.2019, тобто до дати звернення ФГ “Дінекс-Агро” до суду із грошовими вимогами до боржника 24.12.2019.
Арбітражна керуюча Петрова О.Є. вважає, що наявність додаткової угоди від 14.03.2019 до договору поставки, якою змінено строки оплати поставленого товару, не породжує правових наслідків для боржника та заявника, оскільки укладена після спливу дії договору поставки, а тому не змінює права та обов`язки, передбачені договором поставки. 
Так, за приписами ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. 259 ЦК України).
У відповідності до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Згідно з ст. 253, 255 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.
Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Згідно з ст. 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
За приписами ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Так, колегія суддів зазначає, що договір поставки, до вимог за яким арбітражна керуюча Петрова О.Є. просить застосувати строки позовної давності, був укладений між ФГ “Дінекс-Агро” та Фірмою “Давос” у формі ТОВ.
Однак, жодна зі сторін даного правочину не зверталась до суду першої інстанції з заявами про застосування строків позовної давності. 
За визначенням наведеним у ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).
У той же час, арбітражний керуючий не є стороною у справі про банкрутство, а наділений статусом його учасника.
Станом на час звернення з заявою про застосування строків позовної давності,  арбітражна керуюча Петрова О.Є. виконувала повноваження розпорядника майна боржника. 
У відповідності до ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу.
Призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника. Повноваження керівника боржника та виконавчих органів його управління, покладені на них відповідно до законодавства чи установчих документів, можуть бути припинені в разі, якщо ними не вживаються заходи щодо забезпечення збереження майна боржника, створюються перешкоди діям розпорядника майна чи допускаються інші порушення законодавства. У разі виявлення обставин, передбачених абзацом першим цієї частини, за клопотанням кредиторів або інших учасників справи ухвалою господарського суду повноваження керівника та виконавчих органів управління боржника припиняються, а виконання відповідних обов`язків тимчасово покладається на розпорядника майна до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника та виконавчих органів управління боржника (п.п. 11, 12 Кодексу України з процедур банкрутства).
Так наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження припинення повноважень керівника боржника та/або виконавчих органів його управління, а також покладення виконання відповідних обов`язків на розпорядника майна.
З урахуванням наведених приписів чинного законодавства, колегія суддів вважає, що у даному випадку розпорядник майна Петрова Є.О., у розумінні ст. 267 ЦК України не є стороною у спорі, яка наділена повноваженнями на звернення з заявою про застосування строків позовної давності до відносин, які виникли між боржником та ФГ “Дінекс-Агро” на підставі договору поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015.
З приводу доводів арбітражної керуючої Петрова О.Є. про те, що наявність додаткової угоди від 14.03.2019 до договору поставки, якою змінено строки оплати поставленого товару, не породжує правових наслідків для боржника та заявника, колегія суддів зазначає таке.
Приписами ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судова колегія зазначає, що як на час розгляду справи у суді першої інстанції, так й під час апеляційного перегляду, учасниками справи не надано жодних доказів на підтвердження звернення до суду щодо спростування додаткової угоди від 14.03.2019 №1 до договору поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015 (визнання недійсними), та відповідно прийняття рішення про визнання цієї додаткової угоди недійсною, а відтак діє встановлена у статті 204 ЦК України презумпція правомірності правочину.
Слід також відзначити, що за приписами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, звертаючись з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, Фірма “Давос” у формі ТОВ, серед іншого, послалась на наявність заборгованості перед ФГ “Дінекс-Агро” у розмірі 7  880  000 грн, яка виникла на підставі договорів поставки №Я 20/12-2015-02 від 20.12.2015 та договорів про надання поворотної фінансової допомоги №ПФД 0206-2017-01Д від 02.06.2017, №ПФД 1707-2017-01Д від 17.07.2017 та ПФД 2006-2017-01Д від 20.06.2017 (т.1, а.с. 5-6).
Наведене свідчить про переривання строків позовної давності щодо вимог заявлених на підставі вищевказаних договорів. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування строків позовної давності, та відповідно, задоволення заяви арбітражної керуючої Петрової О.Є. про застосування наслідків спливу позовної давності. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 06.04.2021, в частині розгляду та часткового задоволення заяви ФГ “Дінекс-Агро” із грошовими вимогами до Фірми “Давос” у формі ТОВ відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали в цій частині без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/2650/19, в частині визнання ФГ “Дінекс-Агро” кредитором Фірми “Давос” у формі ТОВ з грошовими вимогами на суму 7  380 990,31 грн, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 30.07.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Лавриненко Л.В.

Суддя                                                                                Мишкіна М.А.