Справа № 344/245/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1321/21 
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Горейко М.Д., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Мельник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Бабій О.М. 21 липня 2021 року в м. Івано-Франківську, повний текст якої виготовлено 26 липня 2021 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 25 травня 2015 року у справі №344/245/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
       У січні 2015 року ТзОВ «Кей-Колект» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.05.2015 року позов ТзОВ «Кей-Колект» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» 76109,64 доларів США заборгованості за Кредитним договором № 11365375000 від 27.06.2008 року, що еквівалентно станом на 25.05.2015 року 1585363 гривні 80 копійок. В порядку розподілу судових витрат стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» 1827,00 грн. по оплаті судового збору з кожного.
09.07.2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що жодних судових повісток про розгляд справи вона не отримувала. Судом присуджено стягнути із неї заборгованість за кредитним договором як з поручителя. Однак суд не врахував, що порука вже була припиненою. У матеріалах справи міститься довідка про те що 25.06.2015 року сторони в судове засідання не з`явились, яка є незрозумілою для неї, так як заочне рішення постановлено 25.05.2015 року. Про наявність заочного рішення вона дізналась 22.06.2021 року при ознайомленні з матеріалами справи в суді, тому також просила поновити їй строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 25.05.2015 року залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Вказує, що Договір поруки від 27.06.2008 року припинений з 30.01.2009 року в силу прямої вказівки закону, а тому ОСОБА_1 із вказаної дати перестала бути поручителем по Кредитному договору від 27.06.2008 року. 30.01.2009 року вона дійсно підписала додаткову угоду про згоду забезпечувати змінене зобов`язання, однак така не має жодних правових наслідків, оскільки додаткова угода до договору поруки не передбачена, а новий договір поруки не укладався. Таким чином заявник не могла бути відповідачем у даній справі.
Також зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд даної справи та не отримувала копію рішення суду від 25.05.2015 року. Висновок суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено отримання нею особисто його копії 05.06.2015 року є помилковим, оскільки в отриманому конверті від суду було рішення щодо невідомого їй чоловіка. При цьому в матеріалах справи відсутній опис вкладення в конверт, який їй відправлявся та нібито отриманий 05.06.2021 року, а підпис на даному повідомленні про вручення виконаний не нею.
Вважає, що місцевим судом порушено принципи добросовісності, розумності та справедливості при розгляді даної справи.
Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21.07.2021 року та постановити нову про задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів наведених у ній.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку. Отже згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України наявні правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що апелянтом не обґрунтовано неможливості подачі нею заяви про перегляд заочного рішення від 25.05.2021 року у встановлений ЦПК України в редакції, чинній на момент отримання копії такого рішення строк, тобто з 05.06.2015 року по 16.06.2015 року, а тому згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України така заява підлягає залишенню без розгляду.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Статтею 55 Конституції України закріплено право кожного на судовий захист.
Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини другої статті 228 ЦПК України (в редакції чинній станом на 2015 рік) заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно статті 284 ЦПК України (в редакції станом на подання ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).
Наслідки пропущення процесуальних строків визначені статтею 126 ЦПК України, згідно якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення в справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).
У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.
Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії»).
Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.
Таким чином обґрунтоване застосування судами наслідків пропуску строків перегляду судових рішень не є порушенням права на доступ до суду.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2015 року Івано-Франківським міським судом ухвалено заочне рішення у справі №344/245/15-ц (а.с. 67-68).
Після складення повного тексту заочного рішення його копії 27.05.2015 року направлено сторонам засобами поштового зв`язку (а.с. 69).
Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 проживає адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується адресною довідкою, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 45).
Також в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення від 27.05.2015 року особисто  ОСОБА_1 за вказаною вище адресою 05.06.2015 року, про що свідчить її підпис (а.с. 71).
Таким чином наведене підтверджує обізнаність апелянта про постановлення заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 25.05.2015 року у даній справі.
Крім того, відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
За даними ЄДРСР заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 25.05.2015 року оприлюднене у вказаному реєстрі 28.05.2015 року.
Разом з тим, із заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернулась більш ніж через шість років з дня його ухвалення.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 задовго до подання у 2021 році заяви про перегляд заочного рішення суду від 25.05.2015 року у справі №344/245/15-ц була обізнана про його наявність, однак невиправдано зволікала із поданням такої заяви, пропустила строк для її подачі більш ніж на шість років та не навела поважних причин такого тривалого пропуску строку. А отже відсутні підстави для втручання у принцип res judicata (остаточності судового рішення) та поновлення пропущеного строку, у зв`язку з чим заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 7 травня 2018 року по справі №1905/927/2012 та від 13 січня 2021 року по справі №1519/2-4031/11.
Що стосується доводів апелянта про те, що в отриманому конверті від суду було рішення щодо невідомого їй чоловіка, а підпис на повідомленні про вручення 05.06.2015 року виконаний не нею, то такі не заслуговують на увагу, оскільки є голослівними та нічим не підтвердженими. Крім того, такі доводи суперечливі.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        М.Д. Горейко
                                                                       О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 8 вересня 2021 року.