ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року	Львів	Справа № 140/16683/20 пров. № А/857/6355/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Максим Х.Б.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         Парфелюк Г.І.;
від відповідача -                                         Дем`янюк С.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2021р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пітстоп» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Андрусенко О.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.02.2021р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

07.12.2020р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Пітстоп» (в особі представника адвоката Парфелюка Г.І., діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати прийняте відповідачем Поліською митницею Держмитслужби рішення № UA204120/2020/000269/2 від 03.09.2020р. про коригування митної вартості товарів «Запасні частини до легкових автомобілів….», що декларувався позивачем згідно митної декларації /МД/ ІМ40ДЕ № UA204120/2020/078533 від 02.09.2020р.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати (а.с.1-13, 15).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (а.с.66-67).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби № UA204120/2020/000269/2 від 03.09.2020р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. (а.с.103-118).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Поліська митниця Держмитслужби, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.123-130).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за поданою митною декларацією, встановлено, що документи, подані декларантом позивача до митного оформлення товару за МД № UA204120/2020/078533 від 02.09.2020р. містять розбіжності та неточності, а саме:
відсутній предмет договору, оскільки до митного оформлення подано запчастини до легкових автомобілів, а відповідно до п.1.1 контракту № 05/08 від 05.08.2019р. продавець доставляє покупцю запчастини до вантажних автомобілів, автобусів;
в рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг № 2/09/20-05 від 02.09.2020р. зазначено договір про надання транспортних послуг № 1/06-20019 від 03.06.2019р., проте зазначений договір до митного оформлення не надавався;
в договорі-заявці на перевезення № 27/08/20-2 від 27.08.2020р., який поданий до митного оформлення, зазначено невірний реєстраційний номер транспортного засобу, в якому переміщувався товар, що не дає змогу поширити даний договір-заявку на дану партію товару;
в документах, поданих до митного оформлення, відсутня інформація про те, що відправник Компанія «VanKing Celkar Group sp. z о.о. CN» є виробником товару з торговою маркою «FAST».
Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості наступних товарів:
товар № 1 - МД № UA807170/2020/31993 від 26.06.2020р. - 6,15 USD/кг;
товар № 8 - МД № UA100020/2020/30178 від 24.06.2020р. - 7,01 USD/кг;
товар №18 - МД № UA500110/2020/9157 від 06.08.2020р. - 5,23 USD/кг;
товар № 22 - МД № UA110150/2020/14166 від 27.08.2020р. - 4,23 USD/кг;
товар № 25 - МД № UA401170/2019/803 від 09.06.2020р. - 8,01 USD/кг.
У зв`язку із вищевикладеним та з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості товарів декларанту позивача направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу /МК/ України. Декларантом відмовлено у наданні додаткових документів.
Враховуючи вищевказані обставини, а також факт ненадання декларантом документів згідно переліку, Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000269/2 від 03.09.2020р.
Митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом відповідно до ст.64 МК України на підставі цінової інформації ПІК ЄАІС «Цінова інформація».
Митне оформлення для випуску у вільний обіг вказаних товарів було здійснено за МД № UA204120/2020/079294 від 04.09.2020р. за резервним методом; донарахована сума платежів складає 81291 грн. 27 коп.
Зважаючи на викладене, вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, що стверджується усталеною судовою практикою по аналогічних справах.

Позивачем ТзОВ «Пітстоп» скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.162-164).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 05.08.2019р. між Компанією «VanKing Celkar Group Sp. z o.o.» (продавець) та ТзОВ «Пітстоп» укладено контракт № 05/08, відповідно до умов якого продавець доставляє покупцю запчастини до вантажних автомобілів, автобусів. Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю товару та умови оплати вказані в Технічних специфікаціях та рахунках-фактурах (проформа-рахунки), які є юридичною невід`ємною частиною цього договору. Загальна сума контракту 400000 євро. Оплати за товар повинні здійснюватися в євро шляхом банківського переказу основної суми на банківський рахунок продавця. Усі умови оплати та доставки, а також кількість та назви асортименту вказані у рахунках (а.с.25-30).
Додатковою угодою № 001 від 06.08.2019р. до вказаного контракту договірні сторони домовились змінити пункти 1.1, 2.4, 3.4, 6.2 контракту і викласти їх в наступній редакції, зокрема, згідно пункту 1.1 продавець поставляє покупцю запчастини до легкових автомобілів під власними торговими марками «FAST» та «HANSWERK». Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю товару та умови оплати вказані в рахунках фактурах (інвойсах) на кожну поставку, які є юридично невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.4 усі умови оплати, а також кількість та назви асортименту вказані у рахунках (інвойсах) (а.с.31).
02.09.2020р. декларантом позивача було подано до Поліської митниці Держмитслужби МД № UA204120/2020/078533 та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України товару - запасні частини до легкових автомобілів. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, при цьому фактурну вартість зазначено у розмірі 56339,26 євро, що згідно курсу становить 1863257 грн. 64 коп., а загальну митну вартість - у розмірі 1872890 грн. 67 коп.
У електронному повідомленні від митниці декларанту вказано, що подані декларантом до митного оформлення товару документи за МД № UA204120/2020/078533 від 02.09.2020р. містять розбіжності, зокрема: 
1) відсутній предмет договору, оскільки до митного оформлення подано запчастини до легкових автомобілів, а відповідно до пункту 1.1 контракту № 05/08 від 05.08.2019р. продавець доставляє покупцю запчастини до вантажних автомобілів, автобусів; 
2) в рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг № 2/09/20-05 від 02.09.2020р. зазначено договір про надання транспортних послуг № 1/06-20019 від 03.06.2019р., проте зазначений договір до митного оформлення не надавався;
3) в договорі заявці на перевезення № 27/08/20-2 від 27.08.2020р., поданому до митного оформлення, зазначено невірний реєстраційний номер транспортного засобу, в якому переміщувався товар, що не дає змогу поширити даний договір-заявку на дану партію товару; 
4) в документах, поданих до митного оформлення, відсутня інформація про те, що відправник Компанія «VanKing Celkar Group sp. z o.o.» є виробником товару з торговою маркою «FAST». 
Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості наступних товарів:
товар № 1 - МД № UA807170/2020/31993 від 26.06.2020р. - 6,15 USD/кг;
товар № 8 - МД № UA100020/2020/30178 від 24.06.2020р. - 7,01 USD/кг;
товар №18 - МД № UA500110/2020/9157 від 06.08.2020р. - 5,23 USD/кг;
товар № 22 - МД № UA110150/2020/14166 від 27.08.2020р. - 4,23 USD/кг;
товар № 25 - МД № UA401170/2019/803 від 09.06.2020р. - 8,01 USD/кг.
Враховуючи зазначене, митний орган витребував у декларанта додаткові документи, а саме:
1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; 
2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; 
3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
4) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 
5) митну декларацію країни відправлення; 
6) договір про перевезення № 1/06-2019 від 03.06.2019 (а.с.58).
Листом від 03.09.2020р. позивач повідомив митний орган, що ним було подано всі необхідні документи для підтвердження митної вартості, а також додатково надав:
копію додаткової угоди № 001 від 06.08.2019р. до контракту № 05/08 від 05.08.2019р.;
копію договору про надання транспортних послуг № 106/20019 від 03.06.2019р.;
копію листа транспортної компанії № 03/09/20 від 03.09.2020р. щодо помилки в номері автотранспорта в договорі-заявці 27/08/20-2 від 27.08.2020р.;
копію митної декларації країни-відправлення;
прайс-лист виробника для широкого кола осіб від 17.08.2020р.;
платіжні доручення на підтвердження оплати попередніх поставок.
Крім того, позивач звернув увагу, що за період співпраці з Компанією «VanKing Celkar Group sp. z o.o.» (з 2019 року) було здійснено чотири успішні поставки на Україну на загальну суму 190631,78 євро. Цінова політика Компанії «VanKing Celkar Group sp. z o.o.» впродовж вказаного часу залишається незмінною (а.с.53).
03.09.2020р. митниця прийняла рішення № UA204120/2020/000269/2 про коригування митної вартості товарів.
У графі 33 вказаного рішення зазначено, що «митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом у зв`язку з: при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів відповідно до інформації, наявної в ЄАІС Держмитслужби становить: товар № 1 6,15 дол.США/кг; товар № 8 7,01 дол.США/кг; товар № 18 5,23 дол.США/кг; товар № 22 4,23 дол.США/кг; товар № 25 8,01 дол.США/кг. Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості наступних товарів: товар № 1 - МД від 26.06.2020р. № UA807170/2020/31993 - 6,15 USD/кг; товар № 8 - МД від 24.06.2020р. № UA100020/2020/30178 - 7,01 USD/кг; товар № 18 - МД від 06.08.2020р. № UA500110/2020/9157 - 5,23 USD/кг; товар № 22 - МД від 27.08.2020р. № UA110150/2020/14166 - 4,23 USD/кг; товар № 25 - МД від 09.06.2020р. № UA401170/2019/803 - 8,01 USD/кг. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці. Витребуваних документів у повному обсязі декларантом не надано.
За результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень ст.64 МК України. Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних митними органами митних вартостей та числові значення митної вартості товарів №№ 1, 8, 18, 22, 25 (далі - ЧЗМВТ) у валюті фактури (EUR євро) за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення та в національній валюті України (UAH грн.) становлять: товар № 1 - 6,15 долара США/кг (МД від 26.06.2020р. № UA807170/2020/31993) ЧЗМВТ = 76680,3334 UAH (5,1410 євро/кг); товар № 8 - 7,01 долара США/кг (МД від 24.06.2020р. № UA100020/2020/30178) ЧЗМВТ = 981410,4133 UAH (5,8597 євро/кг); товар № 18 - 5,23 долара США/кг (МД від 06.08.2020р. № UA500110/2020/9157) ЧЗМВТ = 71616,1765 UAH (4,3720 євро/кг); товар № 22 - 4,23 долара США/кг (МД від 27.08.2020р. № UA110150/2020/14166) ЧЗМВТ = 66565,3984 UAH (3,5356 євро/кг); товар № 25 - 8,01 долара США/кг (МД від 09.06.2020р. № UA401170/2019/803) ЧЗМВТ = 6382,5869 UAH (6,6950 євро/кг) (а.с.17-21).
Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204120/2020/01271. У цій картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів № UA204120/2020/000269/2 від 03.09.2020р. (а.с.22-23).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто, представлені митному органу документи (в тому числі додатково надані) містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в МД.
Митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.
На підставі досліджених письмових доказів суд вважав, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваному рішенні, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000269/2 від 03.09.2020р. є необґрунтованим та безпідставним.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):
ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.
Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Спірними питаннями у межах розглядуваного спору є правильність визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів (запасні частини для легкових автомобілів), а також дійсність обставин щодо ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

В аспекті наведеного колегія суддів враховує, що визначена позивачем у митній декларації вартість імпортованого товару підтверджується відповідним пакетом документів, а саме:
контрактом № 05/08 від 05.08.2019р. (а.с.25-30);
інвойсами № FV/Е/01/20/08/00015 від 24.8.2020р. та № FV/Е/01/20/08/00016 від 24.08.2020р. (а.с.32-43); 
товаротранспортною накладною CMR № 477219 від 28.08.2020р. (а.с.47);
договором-заявкою № 27/08/20-2 від 27.08.2020р. (а.с.46);
рахунком на оплату послуг перевезення № 2/09/20-05 від 02.09.2020р. (а.с.48) та
а також додатково наданими митному органу документами: додатковою угодою № 001 від 06.08.2019р. до контракту №05/08 від 05.08.2019р. (а.с.31); договором про надання транспортних послуг № 1-06/2019 від 03.06.2019р. (а.с.44).

В електронному повідомленні декларанту відповідачем вказано на розбіжності у поданих декларантом документах, а саме на відсутність предмету договору, оскільки до митного оформлення подано запчастини до легкових автомобілів, а відповідно до п.1.1 контракту № 05/08 від 05.08.2019р. продавець доставляє покупцю запчастини до вантажних автомобілів, автобусів.
Така обставина дійсно мала місце, однак додатковою угодою № 001 до контракту № 05/08 від 05.08.2019р. сторони домовились змінити вказані положення контракту, а саме пункт 1.1 контракту викласти в новій редакції, а саме: «Продавець поставляє покупцю запчастини до легкових автомобілів під власними торговими марками FAST та HANSWERK». Дана додаткова угода була надана митному органу, а тому твердження відповідача про відсутність предмету договору є безпідставними.

Також в електронному повідомленні відповідач вказав про ненадання до митного оформлення договору про надання транспортних послуг № 1/06-20019 від 03.06.2019р. Однак, при здійснення митного оформлення імпортованого товару відповідачу надавався рахунок на оплату транспортних послуг № 2/09/20-05 від 02.09.2020р., договір-заявка № 270/08/20-2 від 27.08.2020р., які містили необхідні дані про вартість наданих транспортних послуг, які, у свою чергу, відповідали сумі вказаній у МД № UA204120/2020/078533 від 02.09.2020р.
Крім того, додатково на вимогу митниці був представлений договір про надання транспортних послуг № 1/06-20019 від 03.06.2019р.

Щодо тверджень відповідача про розбіжність в реєстраційному номері транспортного засобу (в договорі-заявці на перевезення № 27/08/20-2 від 27.08.2020р. зазначено невірний реєстраційний номер транспортного засобу, в якому переміщувався товар, що не дає змогу поширити даний договір-заявку на вказану партію товару), то в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Помилка в реєстраційному номері транспортного засобу, яким переміщувався товар, жодним чином не впливає на рівень митної вартості задекларованого товару. 
Крім того, відповідачу при здійсненні митного оформлення надавалися рахунок на оплату транспортних послуг № 2/09/20-05 від 02.09.2020р. та товаротранспортна накладна CMR № 477219 від 28.08.2020р., в яких вказано вірний реєстраційний номер транспортного засобу. 
Також листом перевізника транспортної компанії ТзОВ «Мегга Транс» від 03.09.2020р. було повідомлено митний орган про допущено помилку в договорі-заявці № 27/08/20-2 від 27.08.2020р. та зазначено правильний реєстраційний номер транспортного засобу.

Окрім цього, в електронному повідомленні декларанту митний орган вказав, що в документах, поданих до митного оформлення, є відсутньою інформація про те, що відправник Компанія «VanKing Celkar Group sp. z o.o.» є виробником товару з торговою маркою «FAST», однак така інформація не впливає на митну вартість товару.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що твердження митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах повністю спростовані позивачем поданими документами, крім того, виявлені неточності у таких жодним чином не впливали на митну вартість імпортованого товару.

Згідно усталеної судової практики вимоги ч.ч.3 і 5 ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р. у справі № 826/2313/16 та від 13.06.2019р. у справі № 820/6315/15).

Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Як визначено частиною 6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно фактичних обставин справи відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації; не визначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. 
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Разом з тим, відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально. 
У свою чергу, ненадання позивачем бухгалтерських документів щодо механізму формування ціни на товар, не може мати наслідком непідтвердження заявленої декларантом до митного оформлення митної вартості товару, оскільки подані відповідачу документи містили інформацію щодо усіх складових митної вартості та ціни товару, що підлягає сплаті позивачем. 
Відповідач не обґрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Разом з тим, в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не може бути підставою для коригування митної вартості за умови, що інші подані декларантом документи дають можливість визначити усі складові заявленої до митного оформлення митної вартості товару за обраним методом її визначення. 
Також безпідставною є вимога митного органу надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, оскільки у наданих до митного оформлення інвойсах № FV/Е/01/20/08/00015 від 24.08.2020р. та № FV/Е/01/20/08/00016 від 24.08.2020р. вказано термін оплати до 20.11.2020р., а тому на момент митного оформлення (02.09.2020р.) дані документи жодним чином не могли бути надані декларантом позивача.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказано, що відповідач митну вартість визначив за другорядним (резервним) методом. Його застосування передбачене ст.64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.02.2019р. в справі № 825/648/17.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.
За таких умов відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Крім того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості посадовою особою контролюючого органу зазначено, що рівень митної вартості подібних товарів відповідно до інформації, наявної в ЄАІС, є іншим. Однак, відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Щодо митних декларацій, які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, то можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесені спірного рішення відповідач покликався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.
Разом з тим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Крім того, в поданих до митного оформлення документах, ціна товару визначена за одиницю, тоді як митний орган в оскаржуваному рішенні посилався на митні декларації, де визначено митну вартість товарів не за одиницю товару, а за кілограм.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів.

Крім того, слід наголосити, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ч.3 ст.318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Наведена норма також відповідає стандартним правилам, встановленим п.п.3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України № 3018-VI від 15.02.2011р. «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Отже, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Також відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, при цьому не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

На підставі досліджених письмових доказів суд першої інстанції підставно наголосив на тому, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Натомість, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. У свою чергу, відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваному рішенні, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000269/2 від 03.09.2020р. є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Враховуючи непідтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірного рішення, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.
Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Поліську митницю Держмитслужби.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2021р. в адміністративній справі № 140/16683/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Поліську митницю Держмитслужби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 18.08.2021р.