ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року	Львів	Справа № 380/2403/21 пров. № А/857/10835/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                         Хобор Р.Б.,
суддів                                                                              Сеника Р.П., Судової-Хомюк Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року, ухвалене суддею Братичак У.В. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/2403/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення,

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача у частині ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 04.09.2018 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 04.09.2018 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що позивач нарахував, однак не виплатив індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.09.2018 року. Відповідач провів нарахування індексації грошового забезпечення за цей період, однак застосував для цього базовий місяць - листопад 2015 року та березень 2018 року.
Позивач вважає, що відповідач, за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року застосував невірний базовий місяць для індексації грошового забезпечення позивача, оскільки базовим місяцем індексації є той місяць у якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців. Позивач вказав, що підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось у січні 2008 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Позивач вважає, що базовим місяцем для індексації грошового забезпечення за цей період має бути січень 2008 року.
Також позивач звернув увагу на те, що за період з 01.03.2018 року по 04.09.2018 року відповідач не провів нарахування індексації грошового забезпечення.
Таким чином, позивач вважає, що відповідач порушив його право на належний рівень грошового утримання при звільненні з військової служби.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.09.2018 року в повному обсязі.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), а за період з 01.03.2018 року по 04.09.2018 року із застосуванням березня 2018 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. 
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права з огляду на те, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, а встановлення базових місяців нарахування індексації грошового забезпечення проводиться відповідно до норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». При цьому, відповідач вказав, що визначення базового місяця для індексації грошового забезпечення позивача є дискреційним повноваженням відповідача.
З цих підстав відповідач вважає, що діяв в порядку, спосіб та в межах повноважень, що визначені законодавством.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 з 26.11.2013 року по 04.09.2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 року № 183 позивача, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2018 року № 93-РС у запас за підпунктом «к» відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 04.09.2018 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Станом на день виключення позивача із списків особового складу військової частини, з останнім не було проведено розрахунків в частині індексації грошового забезпечення.
У довідці військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2020 року № 5278 про виплачене грошове забезпечення немає відомостей про те, що індексація грошового забезпечення позивачу нарахована за період з січня 2016 року по вересень 2018 року. При цьому, індексація була нарахована та виплачена за період з листопада 2015 року по грудень 2015 року.
Відповідач до матеріалів справи долучив довідку-розрахунок про виплату різниці індексації грошового забезпечення, згідно з якою позивач нарахував позивачу за період з 01 січня 2016 року по лютий 2018 року 12769 грн. із застосуванням базового місяця листопада 2015 року. При цьому, за період з березня 2018 року по вересень 2018 року відповідач не нарахував індексацію грошового забезпечення, однак визначає базовий місяць - березень 2018 року.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації, а за період з 01.03.2018 року по 04.09.2018 року - березня 2018 року як базового місяця.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною  3 та 4 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені  Законом України від 03 липня 1991 року №  1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №  1282-ХІІ).
У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами 1, 2 та 6 статті  5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).
У пункті 1-1 Порядку № 1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме:
1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;
2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;
3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;
4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття;
5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;
6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів;
7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
При цьому, індексація не нараховується, якщо розмір підвищення посадового окладу перевищує величину індексу споживчих цін.
Відповідач, відмовивши позивачу у проведенні індексації, не заперечує ту обставину, що позивач має право на виплату індексації, однак вказав, що індексація не може бути виплачена, оскільки у державному бюджеті відсутні кошти на ці цілі, а виплата індексації прямо залежить від бюджетного фінансування.
Проте, апеляційний суд вважає, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування, жодним чином, не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17 та постанові від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17.
Апеляційний суд встановив те, що відповідач не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 04.09.2018 року, а у грудні 2015 року виплатив у сумі 238,18 грн. при цьому, застосував базовий місяць - листопад 2015 року, отже у відповідача є відповідний обов`язок щодо виплати індексації грошового забезпечення, зважаючи на те, що цей обов`язок не залежить від бюджетного фінансування на ці цілі.
Що стосується базового місяця для індексації грошового утримання за цей період, то апеляційний суд зазначає наступне.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок № 1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Враховуючи положення Порядку № 1078 місяць, в якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі -Постанова № 1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджений Додатком 25 до Постанови № 1294.
Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.
Отже, з 1 січня 2008 року базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став січень 2008 року.
У березні 2018 року відбулось чергове підвищення посадових окладів військовослужбовців, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в частині розмірів посадових окладів.
Отже, березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення з березня 2018 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не надав суду жодних інших доказів підвищення розміру тарифної ставки (окладу) та/або підвищення інших видів грошового забезпечення позивача (сума яких перевищувала б суму індексації, що склалась у місяці підвищення такого доходу) у інші періоди ніж зазначено вище.
Як наслідок приведених обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання в тому, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача у період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року є січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
Враховуючи те, що відповідач застосував для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача як базовий місяць - листопад 2015 року, замість необхідного січня 2008 року, апеляційний суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача під час проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.
Що стосується періоду з 01 березня 2018 року по 04 вересня 2018 року, то апеляційний суд зазначає, що відповідач не проводив нарахування індексації грошового забезпечення, однак визначив для цього базовий місяць - березень 2018 року 
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити нарахування індексації грошового забезпечення позивача з урахуванням базового місяця «березень 2018 року» за період з 01.03.2018 року по 04.09.2018 року, оскільки відповідач не заперечує цей базовий місяця, як місяць для нарахування індексації грошового забезпечення за цей період. 
Щодо способу захисту порушеного права позивача, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На переконання апеляційного суду, для належного захисту прав позивача необхідно визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення нарахування позивачу індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року пo 28 лютого 2018 року із застосування базового місця листопад 2015 року, а також ненарахування за період з 01.03.2018 року по 04.09.2018 року з урахуванням базового місяця – березень 2018 року та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року пo 28 лютого 2018 року із застосування базового місця - січень 2008 року та з 01.03.2018 року по 04.09.2018 року із застосування базового місця – березень 2018 року.
Щодо визначення судом суми індексації грошового забезпечення за спірний період, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що суд не вправі визначати конкретні суми індексації грошового забезпечення позивача, які слід виплатити. Обчислення таких сум належить до відання компетентних структур відповідача. 
При цьому, апеляційний суд зазначає те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача, в порядку передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Kабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року, з відрахуванням суми, виплаченої раніше, задоволенню не підлягають, оскільки, при проведенні індексації грошового забезпечення позивача спірним є застосування відповідачем базового місяця, а не спосіб проведення індексації, та конкретні суми, які необхідно виплатити.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тому, покликання у рішенні суду на необхідність застосування, при здійсненні відповідачем повноважень, норм чинного законодавства, на переконання апеляційного суду, є зайвим.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що спору, з приводу порядку нарахування та оподаткування суми індексації грошового забезпечення, на час розгляду справи немає, оскільки, таке нарахування відповідачем не здійснювалось. 
Таким чином, вимоги позивача про виплату індексації з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004, з відрахуванням суми, виплаченої раніше, є передчасними.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року в справі № 380/2403/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складений 04.08.2021 року