СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" липня 2021 р.                                                                                 Справа №910/6634/21  
Східний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді (доповідача) суддів: За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача:  від відповідача:	 Чернота Л. Ф. Зубченко І.В., Пушай В.І.  Телеснюк І.В.   не з`явились  не з`явились	

 розглянувши  апеляційну скаргу (вх.№1838Х/3)	 Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків 	
на ухвалу Господарського суду	 Харківської області 	
постановлену	02.06.2021 року у м. Харків	
у справі за позовом  до  про 	№910/6634/21 (суддя –І.П. Жигалкін) Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”, м. Київ  Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків  стягнення коштів 	
В С Т А Н О В И В:

          Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом №55/2-11/262 від 20.04.2021 року до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків про стягнення  заборгованості у загальному розмірі 446 110,96 грн., а саме:
          - орендної плати за період з березня по червень 2020 року -410    400,00 грн.;
          - пені за несвоєчасну сплату орендної плати – 29    109, 23 грн.;
          - 3% річних за несвоєчасну сплату орендної плати – 6    601,73 грн.
          А також, 6    691,66 грн. судовий збір за подання позовної заяви.
          З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом зазначеного Договору є тимчасова здача в оренду на оплатній основі нежитлових приміщеннь з №1 по №6                 (групи приміщень №61), в літ. А, загальною площею 380,00 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1. Договору).
          Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року постановлено звернутися до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (03115,                      м. Київ, пр-т. Перемоги, 97) із запитом щодо доступу до персональних даних Фізичної особи   ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Зобов`язано Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) Фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
           28.04.2021 від Фізичної особи   ОСОБА_1 надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Харківської області, оскільки остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
          Крім того, 11.05.2021 до господарського суду надійшов лист Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №1277/26 від 05.05.2021, у якому Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2021 було повідомлено, що станом на 05.05.2021 місце проживання гр. ОСОБА_1 на території Святошинського району міста Києва не зареєстровано.
          Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року, керуючись                          ст. 27, 31, ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" разом з доданими до неї матеріалами направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).
           31.05.2021 р. до Господарського суду Харківської області, відповідно до ухвали від 12.05.2021 Господарського суду міста Києва, надішли матеріали позовної заяви Позивача - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Відповідача - Фізичної особи ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність на підставі власного рішення 13.05.2020) про стягнення з останнього простроченої заборгованості за Договором оренди №Лом73е-н/п №61, що станом на 09.11.2020 становить  446 110,96 грн. (де: орендна плата за період з березня по червень 2020 року -                              410 400,00 грн.; пеня за несвоєчасну сплату орендної плати - 29 109,23 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату орендної плати - 6 601,73 грн.), а також суму судового збору за подання позову. 
          Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2021, керуючись статтями 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, передано справу №910/6634/21 за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості за Договором оренди №Лом73е-н/п №61, що станом на 09.11.2020 становить 446 110,96 грн. за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (01054, м. Київ,                      вул. Б. Хмельницького, 44-в).
          Ухвала мотивована тим, що спір у даній справі виник у правовідносинах з оренди нерухомого майна - нежитлових приміщень з №1 по №6 (групи приміщень №61), в                  літ. А, загальною площею 380,00 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , тому, цей спір має розглядатися за місцезнаходженням майна за правилами виключної підсудності.
          Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Фізична особа ОСОБА_1 09.06.2021 року звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою  б/н, б/д, в якій просить суд:
          - скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2021 року у справі №910/6634/21;
          - направити справу №910/6634/21 для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.
          Апелянт вважає, що  ухвала господарського суду Харківської області від             02.06.2021 р. постановлена з порушенням норм процесуального права.
          Скаржник звертає увагу суду на те, що місцем проживання фізичної особи ОСОБА_1 , що визначена відповідачем за позовом  АТ «Державний ощадний банк України», є місто Харків, Холодногірський район,  вул. Костромська, б. 33. Наведене підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 18.01.2021 р. В подальшому місце проживання ОСОБА_1 не змінювалось. 
          Відповідач вважає, що АТ «Державний ощадний банк України» подано позовну заяву про стягнення заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 р. до Господарського суду м. Києва з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки місцем проживання відповідача є місто Харків, який віднесений до територіальної юрисдикції Господарського суду Харківської області, що і стало підставою для передачі зазначеної справи до господарського суду Харківської області відповідно до ухвали  Господарського суду м. Києва від 12.05.2021 р.
          На переконання скаржника Господарським судом Харківської області під час ухвалення оскаржуваного судового рішення було порушено вимоги ст. ст. 27,30,31 ГПК України,безпідставно передано справу №910/6634/21 до господарського суду м. Києва.
          Також, відповідач посилається на судову практику Верховного Суду (постанова від 03.06.2019 у справі №903/432/18, та від 17.10.2019 у справі №905/1732/18).
          Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2021 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. – головуючий суддя (доповідач), судді: Пушай В.І., Стойка О.В.
          Ухвалою Східного апеляційною від 23.06.2021 року, керуючись ст.ст. 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.06.2021 року у справі     №910/6634/21 залишено без руху. Зобов`язано Фізичну особу ОСОБА_1 , м. Харків усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.06.2021 року у справі №910/6634/21.
           05.07.2021 року на поштову адресу (в межах встановленого ухвалою строку) від ОСОБА_1 надійшов супровідний лист з квитанцією про сплату №99874 від 01.07.2021.
За змістом ч. 2 ст. 9 Закону України     “Про судовий збір”    суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
На виконання положень вищевказаної статті, Східним апеляційним господарським судом перевірено у програмі      “Діловодство спеціалізованого суду    ДСС”    та встановлено, що судовий збір у сумі 2 270,0 грн., сплачений за квитанцією про сплату №99874 від 01.07.2021 зараховано до державного бюджету України, що підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 05.07.2021 року.
          Розглянувши надіслані заявником документи, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.06.2021 року у справі №910/6634/21 відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, підстав для її повернення або відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 року, керуючись ст. ст. 234, 235, 256, 262, 263, 268, 271 Господарського процесуального кодексу України, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської  області від 02.06.2021 року у справі №910/6634/21. Встановлено учасникам справи строк до 21.07.2021 року  включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу  Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.06.2021 року у справі №910/6634/21  призначено на "28" липня 2021 р. о 15:00  год. Витребувано у апелянта належним чином засвідчену копію договору оренди №Лом73е-н/п №61 та Додаткової угоди №1 від 31.01.2020 року до Договору оренди №61 від 01.07.2019 року. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.
На виконання вимог ухвали суду, 19.07.2021 року на поштову адресу суду надійшов супровідний лист  з додатками.
У зв`язку з відпусткою судді Стойки О.В., відповідно до ст. 126 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і на виконання рішення зборів суддів Східного апеляційного господарського суду №1 від 02.10.2018 р., №2 від 16.10.2018 р. здійснено заміну зазначеного судді у складі колегії суддів у справі №910/6634/21 шляхом автоматизованого розподілу.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 сфоромовано склад колегії суддів (за наявності): головуючий суддя –                Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І.В., Пушай В.І.
          Представники сторін в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.
          Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
          Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 року, якою було призначено розгляд справи на 28 липня 2021 року о 14:00 год., була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 07.07.2021. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
          Отримавши апеляційну скаргу сторони не були позбавлені можливості дізнатися в суді апеляційної інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеної апеляційної скарги та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
          Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України).
          Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 28.07.2021, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.
          Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність представників сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.
          Відповідно до вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу     України було складено протокол судового засідання. 
У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5  статті 269 Господарського процесуального кодексу України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ст.270 ГПК України).
          Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ст.271 ГПК України).
Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
          Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. 
Виключна підсудність за змістом частини 5 статті 30 ГПК України визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.
В силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.05.2018 р. у справі №905/1566/17 та від 16.08.2019 р. у справі №916/142/19, виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом.
          Крім того, у наведених постановах Верховним Судом було здійснено висновок про те, що якщо відповідачем у справі є орган, визначений в частині 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, то така справа у будь - якому разі підлягає розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
          Спір у даній справі виник у правовідносинах з оренди нерухомого майна - нежитлових приміщень з №1 по №6 (групи приміщень №61), в літ. А, загальною площею 380,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73е на підставі  п. 1.1 договору оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019.
          Передача майна позивачем в оренду та його отримання в  користування орендарем підтверджується долученими до матеріалів справи підписаними між сторонами актами прийому-передачі  нежитлових приміщень до договору оренди майна до договору (а.с.21).
          У розділі 2 договору оренди визначені права та обов`язки сторін.
          Зокрема, у пункті 2.3.5 сторони погодили, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, й інші платежі, передбачені цим Договором, відповідно до умов цього Договору та договором, що укладається між Експлуатаційною компанією та Орендарем одночасно з цим Договором.
          Відповідно до пункту 5.1. Договору оренди, сторони узгодили розмір місячної ставки Орендної плати за площу Об`єкта оренди, яка зазначена в п. 1.1 Договору оренди, та становить 102 600 (сто дві тисячі шістсот) гривень, у тому числі ПДВ.
          Підпунктом 5.2.2. пункту 5.2. Договору оренди сторони визначили наступний порядок сплати орендної плати за оренду Об`єкта оренди: Орендар повинен сплатити авансовий платіж у розмірі (двох) місячних орендних плат за оренду Об`єкта оренди в строк до 10 липня 2019 року у розмірі 205 200 (двісті п`ять тисяч двісті) гривень, з урахуванням ПДВ 20%, і включає в себе орендну плату за перший місяць (липень 2019 року) оренди Об`єкта оренди в розмірі: 102 600 (сто дві тисячі шістсот) гривень, з урахуванням ПДВ 20%, та за останній місяць (грудень 2019 року) оренди Об`єкта оренди в розмірі: 102 600 (сто дві тисячі шістсот) гривень, з урахуванням ПДВ 20%. При цьому Сторони погодили, що сплачений Орендарем розмір авансових платежів, який зараховується в якості оплати орендної плати за Об`єкт оренди, є твердим та не підлягає у майбутньому будь-якому коригуванню (збільшенню або зменшенню).
          Також, в пункті 5.3. Договору оренди сторони визначили, що орендна плата сплачується Орендарем самостійно без надання рахунків щомісячно, авансом, не пізніше          10 числа місяця, який оплачується, якщо 10 число припадає на суботу, чи неділю (або інший неробочий день), то оплата проводиться не пізніше першого робочого дня після  10 числа на рахунок № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк», код банку 300465. Фактом надання Орендодавцем послуг оренди є фактичне користування Орендарем Об`єктом оренди.
          Позивач стверджує, що за перше півріччя дії договору Відповідач дотримувався свого обов`язку й вчасно перераховував Позивачу орендну плату, внаслідок чого сторонами Додатковою угодою №1 від 31.01.2020 до Договору оренди продовжено термін дії Договору оренди до 31 липня 2020 року (включно) на тих самих умовах, в тому числі і щодо оплати вартості орендної плати за користування Об`єктом оренди.
          Починаючи, з 12 березня 2020 року, відповідач перестав сплачувати орендні платежі, продовжуючи користуватись Об`єктом оренди, повідомляючи Позивача про неможливість сплати орендних платежів, звертаючись з проханнями щодо не виставлення рахунків, призупинення дії Договору оренди та здійснення оплати заборгованості за користування Об`єктом оренди разом з комунальними платежами в термін до 01.09.2020 на які Позивачем було надано відповідь, щодо неможливості звільнення від виконання зобов`язань за Договором оренди на запропонованих Відповідачем умовах (копії листів додано до позовної заяви).
          Зокрема, пунктом 11.1. Договору оренди передбачено, що сторони звільняються від визначеної цим договором, та (або) чинним в Україні законодавством, відповідальності за повне чи часткове невиконання цього договору, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажору) та за умови, що їх настання офіційно підтверджено довідкою Торгово-промислової палати України, яка на вимогу Позивача відповідачем не надавалась. 
          Таким чином, Відповідач припинив сплачувати орендні платежі за Договором оренди з 12.03.2020, натомість з 13.05.2020 року за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність, як фізична особа - підприємець Безбородих Оксана Сергіївна про що свідчить запис за номером 20720060003042270, зроблений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, однак продовжуючи користуватись Об`єктом оренди до 30.06.2020, коли 30.06.2020 за Актом приймання-передачі приміщення (квартири) до договору оренди №Лом73е-н/п №061 від 01 липня 2019 року, приміщення було передане Повіреному - ТОВ «ТММ-Холдинг» (копія Акту приймання-передачі приміщення додано до позову).
          Отже, несплата орендних платежів та відповідне невиконання договірних зобов`язань за Договором оренди тривали 4 (чотири) місяці, починаючи з початку березня по кінець червня 2020 року, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті орендних платежів на загальну суму 410 400,00 грн.
           07.07.2020 Позивач надіслав Відповідачеві листом вих. №55/01-08/962 письмову вимогу про сплату орендної плати (копія листа додається), утім, зазначену вимогу Відповідачем залишено без відповіді.
          Відповідно до підпункту 2.3.5. пункту 2.3. Договору оренди Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному об`ємі сплачувати орендну плату, й інші платежі, передбачені цим Договором, відповідно до умов цього Договору та договором, що укладається між Експлуатаційною компанією та Орендарем одночасно з цим Договором.
          Також, пунктом 10.1. Договору оренди передбачено, що за невиконання (не належне виконання) зобов`язань за даним Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.
          Відтак, внаслідок несплати орендних платежів та відповідного невиконання зобов`язань за договором оренди, які тривали 4 (чотири) місяці, починаючи з березня по червень 2020 року, виникла заборгованість по сплаті пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожен день прострочення орендних платежів на загальну суму 29 109,23 грн.
          Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений Договором або законом.
          Оскільки у Відповідача існують прострочені грошові зобов`язання перед                        АТ «Ощадбанк» за Договором оренди, банк має право стягувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.
          За таких обставин, Відповідачем використовуючи своє право, визначене Законом (ст. 625 ЦК України), за період несплати орендних платежів та відповідного невиконання зобов`язань за Договором оренди, які тривали 4 (чотири) місяці, нараховано 3% річних від суми несплачених Позивачем платежів, що становить  6 601,73 грн.
          Вищенаведені підстави стали підставою звернення до господарського суду міста Києва з відповідним позовом.
          Щодо підсудності позивач посилався на наступні обставини:
          Оскільки, ФОП Безбородих О.С. припинила підприємницьку діяльність на підставі власного рішення від 13.05.2020, в зв`язку з чим на момент подання позовної заяви Безбородих О.С. не має статусу ФОП.
          Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
          Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському і, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
          За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами заповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах чітко визначені положеннями ст. 20 зазначеного Кодексу (як приклад, пункти 5,10,14 цієї статті).
          Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо неналежного виконання господарського договору, а саме договору оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019.
          Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін, як таких, що виникли господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу, як фізичної особи - підприємця припинились, однак відповідальність за порушення зазначених зобов`язань настає у фізичної особи вже без статусу суб`єкта підприємницької діяльності, 
Позивач вправі звернутись до суду за вирішенням спору порядку господарського судочинства.
          Згідно зі статтею 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу;
          - позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів;
          - частиною третьою статті 30 ГПК України визначено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини;
          - дана справа стосується стягнення заборгованості з орендної плати, пені та                    3% річних, що засновані на договорі оренди, який був укладений у місті Київ і фактичне місцезнаходження майна, що передається в оренду – місто Київ, вул. Ломоносова, 73е.
          Передаючи справу до Господарського суду міста Києва господарський суд Харківської області дійшов висновку, що оскільки спір у даній справі виник у правовідносинах з оренди нерухомого майна - нежитлових приміщень з №1 по №6 (групи приміщень №61), в літ. А, загальною площею 380,00 кв.м., що знаходиться за адресою:              м. Київ, Ломоносова, 73е, тому, спір має розглядатися за місцезнаходженням майна за правилами виключної підсудності.
          Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такі висновки господарського суду Харківської області помилковими з наступних підстав.
          Вжите законодавцем у зазначеній процесуальній нормі словосполучення з приводу є синонімом до слів щодо, стосовно. Отже, враховуючи смислове навантаження словосполучення з приводу у частині третій статті 30 ГПК України, то у цій нормі мається на увазі спори саме щодо нерухомого майна. Тобто слід орієнтуватися на предмет (об`єкт) позову. Саме матеріально-правова вимога позивача до відповідача має бути направлена на захист речових прав щодо об`єкта нерухомості або пов`язана з нерухомим майном.
           У статті 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) дається визначення поняття "майно": майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
          Відповідно до статті 181 ЦК України речі поділяються на нерухомі і рухомі. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
          Речові права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
           У спорах, що виникають з приводу (щодо) нерухомого майна, предметом доказування є правомірність набуття або переходу права власності чи права користування майном від однієї особи до іншої за вже вчиненим правочином, коли зобов`язання за ним виконані повністю чи частково. До позовів про права на нерухоме майно відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, зокрема: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України); негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України) тощо.
           До позовів про права на нерухоме майно також належать позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно: про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386 ЦК України); а також позови щодо речових прав на чуже майно: право володіння (глава 31 ЦК України); право користування - сервітут (глава 32 ЦК України); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб - емфітевзис (глава 33 ЦК України); право забудови земельної ділянки - суперфіцій (глава 34 ЦК України).
          Отже, до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений стосовно нерухомого майна. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.
          Необхідно зауважити, що виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.
          Оскільки в господарському процесі велика кількість справ стосується прямо або побіжно нерухомого майна, таке широке тлумачення категорії спорів, що відносяться до виключної підсудності справ, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, по суті нівелює положення статті                30 ГПК України як такої, що регулює виключну підсудність справ, до якої мають відноситися лише певні категорії справ.
          При цьому, крім стягнення заборгованості з орендної плати внаслідок неналежного виконання зобов`язання за договором лише з договору оренди нерухомого майна можуть виникати спори про: стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 ЦК України), відшкодування збитків внаслідок погіршення речі, переданої у найм (стаття 779 ЦК України), відшкодування вартості необхідних витрат у зв`язку з поліпшенням майна (частина третя статті 778 ЦК України), відшкодування збитків, завданих затримкою чи непереданням вчасно наймачеві майна (стаття 766 ЦК України), стягнення пені та штрафних санкцій, якщо такі передбачені умовами договору оренди у зв`язку з неналежним виконанням сторонами умов договору, стягнення річних та інфляційних втрат на підставі частини другої статті 625 ЦК України.
          Спори у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань можуть виникати також з договорів купівлі-продажу, страхування, будівельного підряду, управління нерухомим майном тощо, предметом яких є нерухомо майно.
          Враховуючи викладене, до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна і до яких слід застосовувати правила виключної підсудності, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна.
          Правила виключної підсудності не поширюються на спір щодо стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за користування нерухомим майном.
          До позовів про права на нерухоме майно відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, зокрема: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України); негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) тощо.
          Враховуючи зазначене, правила виключної підсудності (ч. 3 ст. 30 ГПК України) не поширюються на позови, що виникають із зобов`язань щодо прав на нерухоме майно (найм, оренда, застава, іпотека тощо). До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.
          Таким чином, встановивши, що відповідач, зареєстрований за адресою: м. Харків, Холодногірський район, вул. Костромська, б.33. Наведене підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 18.01.2021, господарський суд міста Києва в ухвалі від 12.05.2021 р. дійшов правомірного висновку про те, що даний спір  віднесений до територіальної юрисдикції Господарського суду Харківської області.
          З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції не погоджується  з висновком господарського суду Харківської області про виключну підсудність цієї справи, яка передбачена частиною третьою статті 30 ГПК України, та вважає, що ця справа має розглядатися за правилами загальної підсудності справ.
          Також, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що господарським судом Харківської області не було враховано, що договір оренди не містить прямої вказівки на місце виконання, а виконання договору оренди орендарем полягає у сплаті орендної плати, що виконується за місцезнаходженням орендаря, тобто місто Харків, Холодногірський район, вул. Костромська, б.33. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові  Верховного Суду у складі  Касаційного господарського суду  від 03.06.2019 року №903/432/18).
          З урахуванням викладеного, суд першої інстанції неправильно застосував положення частини п`ятої статті 29 та частини третьої статті 30 ГПК України, що призвело до постановлення ухвали з порушенням правил територіальної юрисдикції, оскільки застосуванню підлягають положення частини першої статті 27 ГПК України щодо пред`явлення позову до господарського суду за місцезнаходженням відповідача.
          З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала Господарського суду Харківської області від 02.06.2021 у справі №910/6634/21 підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.
          За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судового збору за подання апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2021 року у м. Харків у справі №910/6634/21 задовольнити.
Ухвалу господарського суду Харківської області від  02.06.2021 року у м. Харків у справі №910/6634/21 скасувати.
Направити  справу №910/6634/21 для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
              Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
                   Повний текст постанови складено та підписано 28.07.2021 р.                                  

Головуючий суддя                                                                    Л.Ф. Чернота

Суддя                                                                                           І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                           В.І. Пушай