Постанова
Іменем України
                                                                                                                        
23 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 504/2453/15 
провадження № 61-21284св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
 
позивач - прокурор Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави,
відповідачі: Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області, ОСОБА_1 ,
особа, яка подавала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 травня 2016 року у складі судді Доброва П. В. та на постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у складі колегії суддів Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2015 року прокурор Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави звернувся з позовом до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_1 про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта та повернення земельної ділянки.
 
Позов мотивував тим, що на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської від 27 грудня 2012 № 2874/А-2012 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 отримала державний акт серія ЯМ № 373081 на право власності на земельну ділянку на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер 5122755900:01:003:0016.
 
В подальшому виявлено невідповідність кадастрового номеру земельної ділянки, зазначеного в державному акті на право власності на земельну ділянку, та кадастрового номеру, внесеного до Державного земельного кадастру. Встановлено, що під час роздрукування державного акту серія ЯМ № 373081, виданого ОСОБА_1 , помилково зазначено кадастровий номер земельної ділянки 5122755900:01:003:0016, а дійсним кадастровим номером є 5122755900:01:002:0016, який міститься в Державному земельному кадастрі. 
 
Позивач зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером 5122755900:01:002:0016 згідно з інформацією управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області знаходиться на відстані 85-92 м від урізу води, тобто відноситься до земель водного фонду та не може перебувати у приватній власності фізичних осіб для ведення особистого селянського господарства.
 
За таких обставин прокурор просив:
- скасувати розпорядження Комінтернівської РДА Одеської області від 27 грудня 2012 № 2874/А-2012 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ;
- визнати недійсним державний акт серії ЯМ № 373081 на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером 5122755900:01:002:0016 до земель запасу державної власності.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 травня 2016 року позов задоволено:
- скасовано розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 27 грудня 2012 № 2874/А-2012 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту)»;
- визнано недійсним державний акт серії ЯМ № 373081 на право власності на земельну ділянку загальною площею 2 га, розташовану на території Чорноморської селищної ради для ведення особистого селянського господарства, виданий ОСОБА_1 ;
- зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 2 га, розташовану на території Чорноморської селищної ради з кадастровим номером 5122755900:01:002:0016 до земель запасу державної власності.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що спірна земельна ділянка розташована у прибережній захисній смузі Чорного моря, тобто відноситься до земель водного фонду, а тому її передача ОСОБА_1 у приватну власність здійснена всупереч вимогам чинного законодавства.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  (особи, яка не брала участі в справі) задоволено, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави відмовлено.
 
Апеляційний суд виходив із того, що з 16 грудня 2015 року власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 , а тому в задоволенні позову відмовив внаслідок неналежного складу співвідповідачів.
 
Аргументи учасників справи
 
У листопаді 2019 року заступник прокурора Одеської області подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просив постанову апеляційного суду скасувати в повному обсязі, рішення суду першої інстанції - в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції просив залишити без змін. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем за позовними вимогами про скасування розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, а тому апеляційний суд, не здійснивши в цій частині перегляд рішення суду першої інстанції по суті та не надавши оцінки доводам позивача про незаконність виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки водного фонду, дійшов помилкового висновку про відмову в позові прокурора в повному обсязі.
 
У лютому 2020 року від представника ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник просила залишити скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що апеляційний суд зробив правильний висновок про необхідність пред`явлення позову про повернення земельної ділянки до її дійсного володільця, а не до першого набувача. Вказує також, що на даний момент спірної земельної ділянки з кадастровим номером 5122755900:01:002:0016 не існує як об`єкта нерухомого майна внаслідок її об`єднання з іншими земельними ділянками, а тому направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції є недоцільним.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2021 року справа призначена до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 27 грудня 2012 № 2874/А-2012 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Чорноморської селищної ради (за населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області.
 
На підставі вказаного розпорядження 29 грудня 2012 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 373081 для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122755900:01:003:0016.
 
Згідно інформації управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області встановлено, що в результаті обробки відомостей, що надійшли в порядку інформаційної взаємодії від органу державної реєстрації прав до органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, виявлено невідповідність кадастрового номеру зазначеної земельної ділянки, вказаного в державному акті на право власності на земельну ділянку, кадастровому номеру, внесеному до Державного земельного кадастру. Під час роздрукування державного акта серії ЯМ № 373081, виданого ОСОБА_1 , помилково зазначено кадастровий номер земельної ділянки 5122755900:01:003:0016.
 
Земельна ділянка, розташована на території Чорноморської селищної ради (за межами населеного пункту) загальною площею 2 га, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯМ № 373081, згідно даних Державного земельного кадастру зареєстрована за кадастровим номером 5122755900:01:002:0016.
 
Згідно інформації управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області земельна ділянка з кадастровим номером 5122755900:01:002:0016 знаходиться на відстані 85-92 м від урізу води, а отже відноситься до земель водного фонду.
 
Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16 грудня 2015 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться за адресою Одеська область Комінтернівський район, Чорноморська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 5122755900:01:002:0016 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
 
Право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 грудня 2015 року.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
У пункті 4 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року в справі№ 504/2451/15-ц(провадження № 61-40154св18) зазначено, що «доводи касаційної скарги про те, що рішенням суду першої інстанції не були вирішені питання про права та обов`язки ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки на момент його ухвалення останній був власником спірної земельної ділянки і внаслідок скасування дозвільних та правовстановлюючих документів попереднього власника спірної земельної ділянки ОСОБА_3 вирішується питання про добросовісність набуття цієї земельної ділянки її теперішнім власником ОСОБА_2 ».
 
Установивши, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору власником земельної ділянки був ОСОБА_2 , апеляційний суд із урахуванням положень пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України зробив правильний висновок про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в зв`язку з неналежним складом співвідповідачів.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова апеляційного суду прийнята без дотриманням норм матеріального й процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області залишити без задоволення.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. І. Крат
 
Судді                                                                              Н. О. Антоненко 
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
                                                                                      М. М. Русинчук
 
                                                                                      М. Ю. Тітов