ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року	Львів	Справа № 380/7626/20 пров. № А/857/8836/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Іщук Л.П., Шевчук С.М.,  
з участю секретаря судових засідань                                Волошин М.М.,                                                                                                                                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгос Постач» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції                                                            Сподарик Н.І., 
час ухвалення судового рішення                                         15 год 14 хв,
місце ухвалення судового рішення                                        м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               28 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільгос Постач» (далі – ТОВ «Сільгос Постач») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просило:
визнати протиправним та скасувати рішення № 8576 від 12 серпня 2020 року про відповідність ТОВ «Сільгос Постач» критеріям ризиковості платника податку, прийняте комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Львівській області (далі – Комісія);
зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС) виключити ТОВ «Сільгос Постач» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості;
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії від 13 жовтня 2020 року № 2032335/43265007 про відмову в реєстрації податкової накладної (далі – ПН) № 1 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН);
зобов`язати Державну податкову служби України (далі – ДПС) зареєструвати ПН №1 від 31 серпня 2020 року в ЄРПН, складену ТОВ «Сільгос Постач».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/7626/20 позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії № 8576 від 12 серпня 2020 року про відповідність ТОВ «Сільгос Постач» критеріям ризиковості платника податку .
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії № 2032335/43265007 від 13 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації ПН № 1 від 31 серпня 2020 року в ЄРПН.
Зобов`язано ДПС зареєструвати ПН № 1 від 31 серпня 2020 року, складену ТОВ «Сільгос Постач», датою її подання на реєстрацію в ЄРПН.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оспорювані рішення Комісії від 12 серпня 2020 року № 8576 та від 13 жовтня 2020 року № 2032335/43265007 не відповідають критеріям, які визначені у пунктах 1, 3, 5, 6 частини 2  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому їх необхідно визнати протиправними та скасувати.
Вимога щодо зобов`язання ГУ ДПС виключити ТОВ  «Сільгос Постач»  з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, є передчасною і в цій частині у задоволені позовних вимог слід відмовити.
У апеляційній скарзі ГУ ДПС просило скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ТОВ  «Сільгос Постач» відмовити.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 на виконання вимог пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі – ПК) затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165). Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено критерії ризиковості платника податку на додану вартість (далі – ПДВ). 
З аналізу ЄРПН придбання та реалізації та наявної податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, контролюючим органом було встановлено, що  фактичні обставини, за яких здійснює свою діяльність ТОВ «Сільгос Постач», відповідають критеріям ризиковості операцій Порядку № 1165 та підстав для виключення позивача з переліку ризикових платників у ГУ ДПС не було.
Стосовно визнання протиправними та скасування рішень Комісії від 13 жовтня 2020 року року № 2032335/43265007 про відмову в реєстрації ПН №1 від 31 серпня 2020 року апелянт зазначає, що ТОВ «Сільгос Постач» було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/PK, для розгляду питання рішення про реєстрацію/відмову реєстрації ПН/РК в ЄРПН. 
Позивачем подано повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо ПН/РК, реєстрацію яких зупинено від та копій документів щодо ПН/РК, реєстрацію яких зупинено.
Разом із тим, позивач тільки до позовної заяви долучив договір поставки шрота соняшникового № Б/ЗД0306-1 від 03 червня 2020 року з ТОВ ТД «Золотий Дракон», якісні посвідчення на відповідність вмісту протеїну у товарі, видаткові накладні №630, №631 від 02 липня 2020 року, №688 від 10 липня 2020 року, договір-заявку № 0107 від 03 липня 2020 року, договір-заявку №0607 від 06 липня 2020 року, договір-заявку № 10 від 10 липня 2020 року. Наданий до суду перелік документів який є значно розширеним і до повідомлення  зазначених документів позивач не надавав. Такі документи не були предметом дослідження Комісією, а тому не можуть бути визнані належними доказами.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ «Сільгос Постач» підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Представник ГУ ДПС у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ТОВ «Сільгос Постач» відмовити.  
Представник ТОВ «Сільгос Постач» у ході апеляційного розгляду заперечила обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, 12 серпня 2020 року Комісією було прийнято рішення № 8576 про відповідність ТОВ «Сільгос Постач» критеріям ризиковості платника податку. Підставою його прийняття зазначено пункт 8 Критеріїв ризиковості платника податків (Додаток 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165) «Внести по п.8 У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування».
14 серпня 2020 ТОВ «Сільгос Постач» через електронний кабінет платника податків надало Комісії повідомлення про подання інформації та копії документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку, до якого було  копії первинних документів на підтвердження укладання та виконання господарських договорів, а саме: 
разовий договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01/07/01 від 03 липня 2020 року; 
акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 03 липня 2020 року; 
разовий договір-заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06 липня 2020 року;
товарно транспортна накладна від 06 липня 2020 року № 1202-58; 
акт надання послуг № 863 від 07 липня 2020 року;
заявка-договір на перевезення вантажів орендованим автомобільним транспортом на території України № 10 від 10 липня 2020 року;
акт надання послуг № 43 від 11 липня 2020 року;
договір поставки № 15.05 від 15 травня 2020 року;
договір поставки № 10.06.2020 від 10 червня 2020 року;
договір поставки шрот соняшниковий № Б/3Д0306-1;
специфікація №1 до договору поставки № Б/3Д0306-1;
договір поставки № 1506 від 15 червня 2020 року;
договір поставки № 15.05. від 15 травня 2020 року;
видаткова накладна № 631 від 02 липня 2020 року;
видаткова накладна № 630 від 02 липня 2020 року;
видаткова накладна № 688 від 10 липня 2020 року;
якісне посвідчення № 4 від 10 липня 2020 року;
якісне посвідчення № 3 від 10 липня 2020 року;
якісне посвідчення № 2 від 10 липня 2020 року;
якісне посвідчення № 4 від 02 липня 2020 року;
якісне посвідчення № 5 від 10 липня 2020 року.
25 серпня 2020 року Комісією з урахуванням отриманих від позивача інформації та копій документів прийнято рішення № 8805 про відповідність ТОВ «Сільгос Постач» критеріям ризиковості платника податку (п.8 Критеріїв ризиковості платника податку).
31 серпня 2020 року ТОВ «Сільгос Постач» (Постачальник) уклало з ТОВ «Інформ-Збут» (Покупець) договір поставки № 31 (Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити Покупцеві шрот соняшниковий, а Покупець – прийняти та оплатити його у порядку та на умовах, визначених Договором (п.1.1. Договору).
Розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування Покупцем грошових коштів (авансового платежу у розмірі 100 % суми Договору) на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 3.3 Договору).
У відповідності до умов п.3.3 Договору ТОВ «Сільгос Постач» отримало від ТОВ «Інформ-Збут» попередню оплату за шрот соняшниковий у сумі 144 000,00 грн.
31 серпня 2020 року позивачем у відповідності до п. 201.10 ст.201 ПК складено та подано на реєстрацію ПН №1 на загальну суму 144 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 24 000,00 грн.
Згідно із отриманої позивачем квитанції у електронній формі на підставі п.201.16 ст. 201 ПК реєстрація ПН № 1 від 31 серпня 2020 року №1 в ЄРПН зупинена, оскільки платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН. 
У відповідь на зазначену квитанцію ТОВ «Сільгос Постач» направлено на адресу відповідача повідомлення №1 від 06 жовтня 2020 року щодо надання пояснення та копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН, реєстрацію якої зупинено. Позивачем скеровано пояснення та зазначено про отримання попередньої оплати за товар (шрот соняшниковий) від ТОВ «Інформ-Збут» згідно із платіжним дорученням №26 у сумі 144 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 24 000,00 грн, відповідно до п.3.3 Договору, у зв`язку із чим була складена ПН №1 від 31 серпня 2020 року. Уся первинна документація оформлена у відповідності до вимог чинного законодавства та підписана уповноваженими представниками сторін.
Окрім того, до матеріалів справи позивачем долучено договір поставки шрота соняшникового № Б/ЗД0306-1 від 03 червня 2020 року, укладеного ТОВ «Сільгос Постач» з ТОВ ТД «Золотий Дракон», якісні посвідчення на відповідність вмісту протеїну у товарі, видаткові накладні № 630, № 631 від 02 липня 2020 року, № 688 від 10 липня 2020 року, договір-заявка № 0107 від 03 липня 2020 року, договір-заявку № 0607 від 06 липня 2020 року, договір-заявку № 10 від 10 липня 2020 року.
13 жовтня 2020 року Комісія прийняла рішення № 2032335/43265007 про відмову у реєстрації ПН №1 від 31 серпня 2020 року на підставі ненадання платником податків копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження і розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
ТОВ «Сільгос Постач» не погодилося із рішеннями Комісії від 12 серпня 2020 року №8576 про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та від 13 жовтня 2020 року № 2032335/43265007 про відмову в реєстрації ПН №1 від 31 серпня 2020 року та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.
Згідно із пунктом 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Як передбачено у пункті 201.1 статті 201 ПК, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно із приписами пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 204) (далі – Порядок №1246).
За правилами пунктів 12 - 15 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування. 
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС. У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. 
Пунктом 201.16 статті 201 ПК передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України 11 грудня 2019 року прийнято постанову № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Порядок №1165) визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. 
Відповідно до пункту 6 Порядку №1165 комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).
У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Згідно із приписами пункту 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
За правилами пунктів 10-11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Критерії ризиковості платника податку на додану вартість зазначено у Додатку №1 до Порядку № 1165, а саме:
1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.
2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.
3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.
4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово-господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.
5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).
6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 ПК.
7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 ПК.
8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
На переконання апеляційного суду, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування, Комісія має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.
Суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що впродовж розгляду справи відповідач не надав жодного доказу, який би досліджувався в ході засідання Комісії, і який слугував підставою для прийняття оскаржуваного рішення № 8576 від 12 серпня 2020 року про відповідність ТОВ «Сільгос Постач» критеріям ризиковості платника податку.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що вказане рішення Комісії не містить мотивів та обґрунтувань віднесення позивача до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості. Крім того, незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 критеріїв ризиковості платника податку, вказане не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. 
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 січня 2021 року при розгляді справи №640/11321/20, які в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.
Водночас апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що платник податку має бути обізнаний із податковою інформацією, яка стала підставою для віднесення його до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, що забезпечує право подати на розгляд комісії регіонального рівня документи, необхідні для розгляду питання про виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку відповідно до пункту 8 Порядку № 1165.
Суд першої інстанції на підставі аналізу матеріалів справи дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення № 8576 від 12 серпня 2020 року не містить посилання на те, яка саме податкова інформація слугувала підставою для віднесення позивача до переліку ризикових платників податку, що свідчить про порушення податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо вмотивованості цього рішення, як акта індивідуальної дії. 
З огляду на викладене у контролюючого органу не було належних підстав для зупинення реєстрація ПН № 1 від 31 серпня 2020 року №1 в ЄРПН з посиланням на те, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку та подальшого прийняття оспорюваного рішення від 13 жовтня 2020 року № 2032335/43265007 про відмову в реєстрації ПН №1 від 31 серпня 2020 року в ЄРПН.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».
Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Відтак, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що оспорювані рішення від 12 серпня 2020 року № 8576 про відповідність платника податку ТОВ «Сільгос Постач» критеріям ризиковості платника податку та рішення від 13 жовтня 2020 року № 2032335/43265007 про відмову в реєстрації ПН №1 від 31 серпня 2020 року в ЄРПН є  протиправними та мають бути скасовані.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/7626/20 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Постанова у повному обсязі складена 29 липня 2021 року.