ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021                      м. Дніпро         Справа №  904/14/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2021 (повний текст складено 15.03.2021, суддя Панна С.П.) у справі № 904/14/21
за позовом Акціонерного  товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ  20077720) 
до відповідача Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" (49101, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 27Д,  код ЄДРПОУ 37071056) 
про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, штрафних санкцій та збитків за неналежне виконання грошового зобов`язання,
                                                                                                                                                                                                                       
                                                             В С Т А Н О В И В:          
1. Зміст і мотиви оскаржуваного рішення у справі.
Акціонерне  товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до  Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д"  (надалі - відповідач) про стягнення  70 313,63грн. (у т.ч.: 41 918, 66 грн.          - пеня, 10 592,59 грн. - інфляційні втрати, 9 110, 59 грн. - 3% річних та                         8 691,79 грн. - збитки) штрафних санкцій за порушення строків оплати поставленого позивачем газу за договором постачання природного газу №3551/18-ТЕ-4   від 08.11.2018, укладеним між сторонами.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 3551/18-ТЕ-4 від 08.11.2018 в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської     області від 15.03.2021 у справі № 904/14/21 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  збитки в розмірі 8 691,79грн., пеню у розмірі 41 918,66грн., інфляційні втрати у розмірі 10 592,59грн., 3% річних у розмірі 9 110,59грн. та судовий збір у розмірі                     2 102,00 грн. 
Судом встановлено, що відповідач несвоєчасно виконав свої зобов`язання в частині оплати товару. 
2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду у даній справі в частині стягнення збитків у розмірі 8 691,79грн., пені у розмірі 41 918,66 грн. та  прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 8 691,79 грн. збитків, 41 918,66 грн. пені. Задовольнити позовні вимоги про стягнення пені частково і стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 419,18грн. 
Доводи апеляційної скарги:
- Факт заподіяння збитків не доведений позивачем. 
- Судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між фактичним перевищенням обсягів спожитого відповідачем природного газу у березні-квітні 2019 року та збитками, які внаслідок цього зазнав позивач.
- Суд не надав належної оцінки доказам у справі, не встановив, яких саме збитків (упущена вигода або реальні збитки) зазнав позивач.
- Постановою НКРЕКП від 07.10.2019 №2081 «Про внесення змін до Правил постачання природного газу» скасовано відповідальність за недобір/перебір природного газу для більш широкого кола споживачів.
- Щодо зменшення пені, на відміну від висновку суду першої інстанції, відповідач позбавлений можливості здійснити взаємозалік з позивачем, оскільки у відповідача перед АК «НАК «Нафтогаз України» відсутня заборгованість. Зменшити обсяги споживання  природного газу неможливо, оскільки кооператив складається виключно з приватних квартир мешканців будинку.
- Судом не враховано, що відповідач не є кінцевим споживачем природного газу і своєчасність оплати залежить від мешканців будинку.
- Суд необґрунтовано відхилив клопотання відповідача про зменшення пені, не взяв до уваги, що відповідач повністю розрахувався за спожитий газ до часу звернення позивача з позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.   
3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду залишити без змін.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на рішення Господарського суду Дніпропетровської     області від 15.03.2021 у справі № 904/14/21; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін; зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської     області від 15.03.2021  у справі № 904/14/21 на час розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав. 
5. Встановлені та неоспорені обставини і відповідні їм правовідносини.
08.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (далі - постачальник) та Обслуговуючим кооперативом "Будинок 27Д" (далі - споживач) укладений договір постачання природного газу № 3551/18-ТЕ-4.
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).
Згідно з п. 3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
На виконання умов договору, позивач за період жовтень 2018 - квітень 2019 поставив відповідачу природний газ на суму 1 052 421,33грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи (том 1 а.с. 56-62).
Згідно з п. 6.1 договору (п.5.1. в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Судом встановлено, що за спожитий природний газ відповідач розраховувався у повному обсязі, але несвоєчасно, що підтверджується банківською випискою.
Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору поставки природного газу.
          6. Доводи, за якими апеляційний суд частково погодився з висновками суду першої інстанції.
Частиною 1     статті 265 Господарського кодексу України     передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 1  статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України  передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статями     525     та     526 Цивільного кодексу України  передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього     Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до п. 11.2. договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні позивача, яке направляється не електронну адресу відповідача, зазначену в п.12 договору та розміщується на офіційному сайті позивача.
Листом від 20.02.2019 № 26-1035/1.17-19 позивач повідомив відповідача про те, що з 01.03.2019 застосовуються такі пункти договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 договору.
Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договору з 01 березня 2019 втрачають чинність.
Пунктом 3.13 договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п.2.1 договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:
- 3.13.1     якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;
- 3.13.2     якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за відповідною формулою.
Пунктом 5.7 договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється таким чином:
- Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо відповідач порушив п.  3.9 договору та не надав акт приймання - передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;
- Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків.
- Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.
За умовами п.п.8 п.6.2 договору відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 договору.
Згідно з п.п.4 п.6.3 договору позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов п.2.1 договору у разі, якщо відхилення фактично використаних відповідачем у розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.
Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2019) постачальник передав споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 45,0 тис.куб.м.
Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 обсягом 19,933 тис.куб.м.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується фактичне споживання в березні 2019 природного газу в обсязі, меншому на 25,007 тис.куб.м (на 55,57%), ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.
16.05.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. № 26-1114-19 про сплату збитків на підставі п.3.13 та 5.7 договору та п.1 Розділу VI Правил у розмірі 67 362,35грн. за різницю між замовленим у березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у березні 2019 природного газу за договором.
Листом від 02.12.2019 № 26-4518-19 позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за березень 2019 року, належна до сплати, складає 5 721,19 грн. Доказів оплати зазначеної суми відповідачем матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 2.1 договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 22.04.2019) постачальник передає споживачу у квітні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 0,1 тис.куб.м.
Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 в обсязі 0,894 тис.куб.м.
Відповідач у квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі, більшому на 0,794 тис.куб.м (на 189%), ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.
07.06.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. № 26-1703-19 про сплату збитків на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил у розмірі 2 970,60грн. за різницю між замовленим у квітні 2019 обсягом природного газу і фактичним обсягом використаного відповідачем у квітні 2019 природного газу за договором. Доказів оплати зазначеної суми відповідачем матеріали справи не містять.
Судом першої інстанції встановлено, що на час звернення з позовною заявою збитки в загальній сумі 8691,79грн.  у добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у сумі 8     691,72 грн.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На виконання умов договору, позивач за період жовтень 2018 - квітень 2019 поставив відповідачу природний газ на суму у розмірі 1 052 421,33грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи.
Пунктом 6.1 договору (п.5.1. в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018), остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Відповідно до  ст. 625 Цивільного кодексу України     боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що за спожитий природний газ відповідач розраховувався у повному обсязі, але несвоєчасно, тому заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмір 9 110,59грн.     за період з 27.11.2018 по 23.01.2020 та інфляційних витрат     10 592,59грн.     за період листопад 2018 по березень 2019 є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Збитки наразі передбачені спеціальним законодавством і скаржником не спростовано його застосування.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 41918,66грн., колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 549 Цивільного кодексу України).
Згідно з п. 8.2 договору (п.7.2. - в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору (п.п.5.1., 5.6. - в редакції Додаткової угоди № 4 від 03.12.2018) цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Перевіривши правильність розрахунку суми пені, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача пені в сумі 41 918,66грн.  за період з 27.11.2018 по 28.05.2019, зважаючи на доведеність правомірності такої вимоги позивача, а також враховуючи, що стягнення пені у разі прострочення сплати за поставлений природний газ сторони передбачили та погодили у договорі. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції частково, виходячи з таких обставин.
За приписами  ст. 233 Господарського кодексу України  суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша  статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 18.03.2020 р. по справі № 902/417/18), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (постанова від 13 лютого 2020 по справі №912/690/19).
Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України  розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, чинне законодавство України не містить переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішення питання щодо можливості зменшення неустойки належить до дискреційних повноважень суду, які суд використовує з урахуванням  ст. 86 ГПК України, здійснюючи оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до вимог закону.
Як встановлено судом на підставі наявних у справі доказів, відповідачем у справі є Обслуговуючий кооператив «Будинок 27Д». 
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру (а.с. 220) видами економічної діяльності обслуговуючого кооперативу є – управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (основний), комплексне обслуговування об`єктів, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. 
Згідно пояснень, наданих відповідачем, обслуговуючий кооператив не є кінцевим споживачем природного газу, весь обсяг отриманого природного газу спрямовано на задоволення споживчих потреб населення – мешканців будинку №27. 
За договором поставки природного газу позивач поставив відповідачу природний газ на суму 1 052 421,33грн., відповідач за спожитий газ розрахувався в повному обсязі, станом на дату звернення позивача з позовом до господарського суду заборгованість з оплати за спожитий природний газ у відповідача відсутня.
Судом встановлено, що сума збитків, розрахована позивачем на підставі договору, становить 8691,79грн. 
В обґрунтування відмови сплатити пеню в сумі  41 918,66грн. відповідач посилався на те, що порівняно з сумою збитків 8     691,79 грн. розмір обчисленої позивачем пені є надмірним, а також надав матеріали виконавчих проваджень ВП №58592045, ВП № 58592509, ВП № 58648671, які перебувають у зведеному виконавчому провадженні ВП №61804104, предметом яких є стягнення з відповідача на користь НАК «Нафтогаз України» заборгованості, яка утворилась внаслідок несвоєчасної оплати за спожитий природний газ.
Як вбачається з доказів, наданих відповідачем, постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10.04.2020 об`єднано виконавчі провадження у зведене виконавче провадження ВП №58648671.
Постановою від 10.04.2020 в межах виконавчого провадження ВП №58648671 накладено арешт на кошти боржника – Обслуговуючого кооперативу «Будинок 27» у межах суми звернення стягнення на користь стягувача – Публічного акціонерного товариства «Нафтогаз України» 113     557,21 грн. (а.с. 166-172).
Згідно з ч. 3     ст. 551 Цивільного кодексу України     розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Із матеріалів справи вбачається, що діяльність позивача і відповідача, як суб`єктів ринку природного газу, провадиться за принципом забезпечення захисту прав та інтересів споживачів природного газу. У відносинах між сторонами відповідач є споживачем природного газу, а у відносинах з населенням - постачальником, тому суд враховує не лише майнові, але й інші інтереси сторін спору.
Враховуючи, що діяльність Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення для надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи та враховуючи правове призначення штрафних санкцій, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що з огляду на встановлений розмір фактичних збитків у сумі 8691,79грн.,  враховуючи відсутність заборгованості з оплати спожитого природного газу перед позивачем, а також наявність доказів скрутного фінансового становища відповідача (копії постанови про арешт коштів боржника), апеляційний господарський суд вважає, що зменшення розміру пені на 90% є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. При цьому, значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання не втрачає свого сенсу, натомість сприятиме  прояву принципу пропорційності у цивільному праві, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду (постанова від 18.03.2020 у справі № 902/417/18), відступати від якої апеляційний господарський суд не вбачає підстав.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу апеляційної скарги.
Під час здійснення апеляційного перегляду справи доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтвердились частково, тому з огляду на встановлені обставини у справі №904/14/21 апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з підстав, викладених у пункті 6 цієї постанови.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про невстановлення обставин заподіяння збитків позивачеві, оскільки умови виникнення та порядок відшкодування збитків визначаються умовами договору постачання природного газу з урахуванням змін і доповнень, погодженому сторонами позивача та відповідача у встановленому порядку.
Відхиляються доводи апеляційної скарги про скасування відповідальності за недобір/перебір природного газу для більш широкого кола споживачів згідно Постанови НКРЕКП від 07.10.2019 №2081 «Про внесення змін до Правил постачання природного газу», оскільки даний нормативно-правовий акт не розповсюджується на правовідносини між позивачем та відповідачем, які виникли за період з листопада 2018 по березень 2019, тобто до часу прийняття постанови НКРЕКП від 07.10.2019 №2081. 
8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду.
Під час здійснення розгляду справи №904/14/21 господарським судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин сторін, проте висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені та стягнення на користь позивача пені в сумі 41  918,66 грн., на думку апеляційного господарського суду, не відповідає встановленим обставинам справи.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Оскільки під час апеляційного перегляду справи №904/14/21 колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги,  рішення     Господарського суду Дніпропетровської     області від 15.03.2021 у справі № 904/14/21 слід скасувати частково з ухваленням нового рішення у відповідній частині. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275-284 ГПК України, апеляційний господарський суд, -                                                                                                                                                                                                                                                
                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на рішення Господарського суду Дніпропетровської   області від 15.03.2021 у справі  № 904/14/21 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2021 у справі № 904/14/21 в частині стягнення з Обслуговуючого  кооперативу "Будинок 27Д" (49101, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 27Д, ідентифікаційний код 37071056) на  користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ,               вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пені у розмірі                   41 918,66грн. – скасувати, прийняти в цій частині нове рішення.
Стягнути з Обслуговуючого    кооперативу "Будинок 27Д" (49101, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 27Д, ідентифікаційний код 37071056)    на    користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню у розмірі 4    191,87 грн. (чотири тисячі сто дев`яносто одна грн. 87 коп.).
В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2021 у справі № 904/14/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, окрім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3    статті 287 ГПК України.      

Головуючий суддя                                                                Л.М. Білецька  

Суддя                                                                                      Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                       І.О. Вечірко